УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/599/21 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М. 
Категорія ч. 1 ст. 44-3 КУпАП Доповідач Широкопояс Ю. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року. Суддя Житомирського апеляційного суду Широкопояс Ю.В., за участі: секретаря судового засідання Волянської О.В., захисника Циганчук Н.А. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року у справі за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 (далі – Святецька), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, працюючої лікарем акушер-гінекологом КНП „Бердичівська міська лікарня” Бердичівської міської ради, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності.
в с т а н о в и в:
Цією постановою Святецьку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови, о 21 год. 45 хв. 25.12.2020. ОСОБА_1 , маючи підтверджений діагноз захворювання на „Covid-19”, результат (ПЛР №4412 від 18.12.2020 року на вміст генетичного матеріалу вірусу SARS-Cov-2), перебувала в пологовому відділенні міської лікарні по вул. Здоров`я, 1 у м. Бердичеві Житомирської області, чим порушила п. п. 2 п. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020. №1236, - порушила умови самоізоляції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44 -3 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП. Посилається на необґрунтованість постанови суду, Твердить, що суд необґрунтовано неврахував тих обставин, що вона діяла в стані крайньої необхідності з метою ненастання тяжких наслідків для породіллі та її дитини у зв`язку із ненаданням їй своєчасної медичної допомоги.
Заслухавши доводи захисника Циганчук Н.А. та пояснення ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За правилами ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Статтею 44-3 КУпАП в редакції Закону № 530-IX від 17.03.2020. було передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Законом України № 1000-IX від 06.11.2020., що набрав законної сили 23.11.2020., ст. 44-3 КУпАП було доповнено частиною другою, якою введено адміністративну відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 21.01.2021 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушила п. п. 2 п. 2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020-порушила умови самоізоляції (а. с. 2).
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 не заперечувала факту порушення нею умов самоізоляції, передбачених п. п. 2 п. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020. №1236.
Разом з тим, пояснила що вона діяла з метою надання необхідної медичної допомоги вагітній ОСОБА_3 , що стояла у неї на обліку та мала ознаки захворювання на „Covid-19”, яка скаржилася, що у неї відійшли води, почалися пологи та її близько години тримають на холоді та не хочуть приймати до приймального чи пологового відділення лікарні, посилаючись, що не готове спеціальне відділення для прийняття хворих з ознаками захворювання на „Covid-19”. 29.12.2021. у ОСОБА_2 закінчувався термін самоізоляції і ознак хвороби вона вже не мала. Вона зателефонувала черговому лікарю-гінекологу, яка не госпіталізувала жінку, оскільки не було готове відділення. Також вона телефонувала завідуючому відділенням Грубському, який не брав слухавку. Оскільки ОСОБА_4 потребувала невідкладної медичної допомоги та госпіталізації, з метою недопущення більш тяжких наслідків та збереження життя жінки та плоду, знаючи, що раніше Бердичівська міська лікарня приймала пологи у більш заможних жінок з ознаками захворювання на „Covid-19” у спеціальному відділення, вона завела ОСОБА_5 до відділення для «ковідних» пацієнтів для надання їй медичної допомоги. При цьому вона не створювала загрози оточуючим. Була загроза для життя та здоров`я жінки, оскільки вже відійшли води. Пологи приймала акушерка ОСОБА_6 , а вона була поруч. Черговий гінеколог прийшла подивитися лише після народження дитини та відмовилася від надання допомоги породіллі, у якої були розриви та яку треба було зашивати. Тому ОСОБА_2 надала ОСОБА_5 необхідну медичну допомогу.
Вказані обставини суд визнає достовірними, оскільки вони поза розумним сумнівом підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . 
Зокрема, ОСОБА_11 пояснила у суді першої інстанції, що до пологів вона хворіла на „Covid-19”. Коли розпочали перейми вона приїхала разом з чоловіком до Бердичівської лікарні, але її цілу годину не пускали до приймального відділення. Тоді вона знову зателефонувала до лікаря ОСОБА_2 , у якої раніше стояла на обліку, та попросила про допомогу, знаючи що остання перебуває на самоізоляції у зв`язку з тим же захворюванням. ОСОБА_2 допомогла завезти її до ізоляційної палати лікарні та на її ( ОСОБА_5 ) прохання була присутня там коли вона народила дитину. Під час пологів у неї з`явилися розриви та черговий лікар-гінеколог відмовилася її зашивати. Тоді ОСОБА_2 змушена була зашити її сама. 
За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 , порушуючи заборону не залишати свою домівку, перебуваючи на самоізоляції, передбачену п. п. 2 п. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020. №1236, діяла з метою недопущення більш тяжких наслідків та збереження життя породіллі ОСОБА_11 та плоду, тобто, діяла в стані крайньої необхідності.
Крім того, у справі відсутні дані про заподіяння будь-якої шкоди від дій ОСОБА_2 .
Вказані обставини виключають провадження в справі на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.
Тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 дії в стані крайньої необхідності.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, -  
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дії в стані крайньої необхідності.
Постанова   набирає законної сили  негайно та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Суддя: