ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1155/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №697/520/21 Категорія: на ухвалу 	Скирда Б. К. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 червня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря         Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Канів в особі Канівської міської ради про визнання права власності на житло, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
На обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Пояснює, що у них з матір`ю різні прізвища: у його свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_3 , а матір`ю – ОСОБА_4 (яка до укладення шлюбу із батьком носила прізвище – ОСОБА_5 ). У нього збереглось свідоцтво про народження матері – ОСОБА_2 , де її батьком зазначено ОСОБА_6 , а матір`ю – ОСОБА_7 , відповідно його дідуся та бабусю.
Втративши свідоцтво про укладення шлюбу з його батьком ОСОБА_3 його мати отримала у Каневі усі правовстановлюючі документи на своє дошлюбне ім`я – ОСОБА_2 .
Як з`ясувалось на даний час, за життя матері – ОСОБА_2 , нею не було зареєстровано право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , в якому вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Також, відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, виділену під будівництво та обслуговування будинку (в той час реєстрація права власності не була обов`язковою). Єдине, що пов`язує це домоволодіння з ім`ям покійної матері це зведений оціночний акт по домоволодінню АДРЕСА_2 та генеральний план (схема), які збереглися в інвентарній справі КП «ЧООБТІ».
Вказує, що він з 28.08.1984 року по 13.07.2000 року був зареєстрованим у даному будинку разом зі своєю матір`ю, а потім з 13.07.2000 року по 13 грудня 2005 року був знятий з реєстрації, хоча фактично продовжував проживати в цьому будинку разом із матір`ю – ОСОБА_8 , та наразі продовжує проживати у ньому.
Відповідно до довідки КП «ЧООБТІ» №764 від 17 листопада 2020 року, станом на 01.01.2003 рік право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 не зареєстровано. Тому можна вважати, що спадкового майна взагалі не існує.
Зазначає, що він, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але 24.02.2021 року отримав у нотаріуса постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусу не надано документи про родинні відносини із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянкою ОСОБА_2 , а також не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_3 , бо такий документ відсутній.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати в порядку статті 392 ЦК України за ним право власності на будинок АДРЕСА_3 та здійснити державну реєстрацію нерухомого майна.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не виконані наступні вимоги ухвали суду про залишення його позову без руху: підтвердження родинного зв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, у документах існують розбіжності, зокрема у свідоцтві про смерть матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і в свідоцтві про народження позивача в частині написання ПІБ матері, позивачем не зазначено, чи усувались такі недоліки шляхом внесення змін у відповідні документи, чи встановлювався факт родинних відносин у судовому порядку. Також позивачем не зазначено коло спадкоємців ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, згідно вимог 1241 ЦК України. Не зазначені обставини прийняття спадщини позивачем та в який спосіб він прийняв спадщину у визначений законом строк, зазначення доказів в їх підтвердження. Таким чином, фактично позивачем недоліки позовної заяви не усунуто.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, а тому просив її скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у наданому до суду рішенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2011 року, у його описовій частині зазначено, що він – ОСОБА_1 , його рідна сестра – ОСОБА_9 та їх брат – ОСОБА_10 є рідними братами та сестрою. Якщо у ОСОБА_10 відсутні розбіжності у написанні ПІБ їх матері ОСОБА_2 у свідоцтві про народження, а відносно ОСОБА_9 та покійної ОСОБА_2 встановлено батьківські відносини в судовому порядку, то позивач вважає, що йому вже не обов`язково встановлювати факт родинних стосунків між ним та покійною матір`ю, оскільки спадкового майна після її смерті не залишилось. 
Вказує, що ним зазначено коло спадкоємців ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, згідно вимог ст. 1241 ЦК України. Повідомляє, що у шестимісячний термін після смерті їх матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , він – ОСОБА_1 , його рідна сестра – ОСОБА_9 та їх брат – ОСОБА_10 звернулись із заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса, оскільки заповіту мати не залишила і до цього часу право власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку лишається незареєстрованими.
Звернуто увагу, що предметом позову у даній справі є визнання права власності на будинковолодіння на підставі статті 392 ЦК України, а не в порядку спадкування за заповітом чи законом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
Як встановлено із матеріалів справи, ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.03.2021 позов ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з наявністю недоліків, а саме: позивачем не надано суду доказів про підтвердження родинного зв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, у документах існують розбіжності, зокрема у свідоцтві про смерть матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і в свідоцтві про народження позивача в частині написання ПІБ матері, позивачем не зазначено, чи усувались такі недоліки шляхом внесення змін у відповідні документи, чи встановлювався факт родинних відносин у судовому порядку. Також позивачем не зазначено коло спадкоємців ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, згідно вимог 1241 ЦК України. Не зазначені обставини прийняття спадщини позивачем та в який спосіб він прийняв спадщину у визначений законом строк – зазначити докази в підтвердження.
На виконання ухвали суду від 29.03.2021 про залишення позову без руху, позивачем 20.04.2021 надано суду наступні документи:
- рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2011 у справі № 2-о-76/2011 про встановлення факту батьківства між ОСОБА_11 та ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- пакет документів доданих до матеріалів справи № 2-о-76/2011 від 28.09.2011, а саме: супровідний лист суду, ухвала про відкриття провадження у справі, заява про встановлення факту батьківства між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , ксерокопія паспорта ОСОБА_9 , ксерокопія ідентифікаційного номера, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та копія заяви до відділу соціального забезпечення на отримання пенсії померлої, копія свідоцтва про народження ОСОБА_11 , копії листів з військових частин про долю ОСОБА_3 , копія Чорнобильського посвідчення ОСОБА_11 4 категорії.
Повертаючи позовну заяву судом першої інстанції вказано про те, що дані документи не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не стосуються позивача по справі – ОСОБА_1 , а мають відношення зовсім до іншої особи – ОСОБА_11 .

На думку суду першої інстанції позивачем, не виконані наступні вимоги ухвали суду про залишення його позову без руху: підтвердження родинного зв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, у документах існують розбіжності, зокрема у свідоцтві про смерть матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і в свідоцтві про народження позивача в частині написання ПІБ матері, позивачем не зазначено, чи усувались такі недоліки шляхом внесення змін у відповідні документи, чи встановлювався факт родинних відносин у судовому порядку. Також позивачем не зазначено коло спадкоємців ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, згідно вимог 1241 ЦК України. Не зазначені обставини прийняття спадщини позивачем та в який спосіб він прийняв спадщину у визначений законом строк, зазначення доказів в їх підтвердження.
Положенням п.2 ч.1 ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.
Тобто, питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про відсутність доказів при відкритті провадження, як підстава для повернення позовної заяви, є передчасним таким, що не відповідає процесуальному законодавству.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст. ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житло в порядку статті 392 ЦК України, а не у порядку спадкування за законом та надав докази, які на його переконання, підтверджують обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Тобто подання наявних доказів є правом позивача і щодо інших доказів, то суд першої інстанції міг уточнити під час проведення попереднього судового засідання.
Проте на зазначене, суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.
Крім того, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги .
Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.

Судді