Номер провадження: 22-ц/813/5494/21 
Номер справи місцевого суду: 509/3864/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
За участю секретаря – Ющак А.Ю.

Представника позивача – Пудлінська Л.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2019 року, у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 
- про визнання рішення незаконним та недійсним,- 
В С Т А Н О В И В:
ПРОЦЕДУРА:
В жовтні 2016 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 та просила визнати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської, третя особа №283 від 31.08.2006 року незаконним та недійсним.
Вимоги обгрунтовувала тим, що вона, будучи власником земельної ділянки площею 0.15 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на будівництво, але 31.08.2006 року відповідач безпідставно відмовив у наданні такого дозволу на будівництво.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської, третя особа, третя особа, яка не юги на предмет спору: ОСОБА_2 , про визнання рішення незаконним та скасування рішення – відмовлено.
11.03.2019 року не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2019 року та постановити по справі нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги та визнати незаконним та недійсним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №283 від 31 серпня 2006 року .
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Представник ОСОБА_2 – адвоката Павлишин Ю.М. надала до суду клопотання в якому просить відкласти розгляд справи в зв`язку з її хворобою.
Судова колегія з врахуванням відсутності доказів перебування її на лікарняному, тривалість розгляду справи, наявності пояснень учасників на апеляційну скаргу відхиляє клопотання про відкладення його розгляду.
В силу ч.2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:
Заявниця вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. 
Зазначає, що земельна ділянка площею 0.15 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є її власністю.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України їй надано право володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном на власний розсуд.
Як визначено ч.7 ст. 319 ЦК України - дії власника щодо його майна можуть бути обмежені виключно у випадках та в порядку, визначеному законом.
Посилається на те, що виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області незаконно обмежив у праві власності щодо здійснення будівництва на належній їй земельній ділянці.
Відповідно до норм ст. 155 Земельного кодексу України - в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою - такий акт визначається недійсним.
11.04.2019 року до апеляційного суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2 , в яких вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2019 року залишити без задоволення, а рішення без змін.
Зазначає, що вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачка, без державної реєстрації права власності на нерухоме майно звернулась до відповідача з проханням дозволити будівництво.
Позивачка приховала від суду той факт, що на час розгляду справи, будинок вже був побудований, нею порушено порядок отримання дозвільних документів, тобто фактично здійснено самочинне будівництво.
Посилається на те, що рішення про відмову у будівництві є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію, так як прийнято 12 років назад, його скасування не породжує правових наслідків.
03.10.2019 року до апеляційного суду надійшла відповідь на пояснення третьої особи в яких просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
03.06.2020 року до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення третьої особи в яких зазначила, що ОСОБА_1 мала намір отримати дозвіл на забудову земельної ділянки, але при цьому не дала доказів того, що її право власності на землю зареєстровано та в неї небуло землевпорядної технічної документації, неможливо було встановити місцезнаходження її земельної ділянки.
При цьому посилається на те,що саме їй належить ця земельна ділянка.
Зазначила, що враховуючи принцип правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність - передбачуваність правозастосування, системність та послідовність у діяльності відповідних органа насамперед судів апеляції позивачки не підлягає задоволенню.

ФАКТИЧНІ  ОБСТАВИНИ    
Матеріалами справи встановлено, що 25 квітня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). 
Позивачка, будучи власником нерухомого майна, звернулась до відповідача з проханням дозволити будівництво.
31 серпня 2006 року виконком Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області відповідно рішення № 283 відмовив заявниці у розгляді вищевказаної заяви (а.с.13).
Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час відбувались судові тяжби.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.06.2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково (яке набрало законної сили). 
Визнано недійсним, виданий на підставі рішення 13-ї сесії ІV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 16 вересня 2004 року №446-ІV, державний акт, бланк серії ЯА №163422, зареєстрований 8 листопада 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010452900136, на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0967 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:0485, яка розташована по АДРЕСА_1 . 
Визнано недійсним, виданий на підставі рішення 13-ї сесії ІV скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 16 вересня 2004 року №446-ІV, державний акт, бланк серії ЯА №369594, зареєстрований 8 листопада 2004 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010452900136, на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0967 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:0485, яка розташована по АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0967 га, кадастровий номер 5123755800:02:005:0485, яка розташована по АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог, в тому числі визнаня незаконним та скасуваня рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району від 31.08.2006 р. №283 про відмову їй у наданні дозволу на будівництво жилого будинку на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , а також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , Таїровської селищної ради про визнання незаконним володільцем земельної ділянки, зобов`язання звільнити земельну ділянку, визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним і скасування державного акту і зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, знести огорожу, самочинно збудовану будівлю відмовлено.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що на час звернення до суду до повноважень відповідача входило прийняття рішення щодо дозволу на будівництво. При цьому позивачка не в повному обсягу надала необхідні документи для прийняття даного рішення, належних та допустимих доказів того, що у позивачки існували дані документи, та не надала проект будівництва.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Верховний Суд України у постанові від 21.05.2012 року (справа № 6-20цс11) зауважив, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням ст.ст. 55, 124 Конституції та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Основного Закону та конвенції мають найвищу юридичну силу (ст.ст.8, 9 Конституції), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і в спосіб, який не передбачений законом, зокрема ст.16 ЦК України, але є ефективним.
Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 зазначав, що «правосуддя за своєю» суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах».
Верховним судом України на засіданні судової палати в адміністративних справах, Судової палати у цивільних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові №21-405а14 від 11 листопада 2014 року зазначено, що: «...позов, предметом якого є рішення органу місцевого .... тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків ...».
Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що орган місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта або свідоцтва на право власності.
Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування ...тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 вже здійснила будівництво та рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.06.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог, щодо визнання незаконною та скасування реєстрації Таїровською селищною радою договору дарування, укладеного 17.03.2006 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 частини земельної ділянки, площею 0,05 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та з врахуванням того, що після спливу 10 років вона звернулась до суду з подібними вимогами, судова колегія враховує принцип правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність - передбачуваність правозастосування, системність та послідовність у діяльності відповідних органа , а тому суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позовних вимог з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.02.2019 року– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11.05.2021 року.

Головуючий суддя        Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 

       Т.В.Цюра