Ухвала
іменем України
4 червня 2021 року
м. Київ
справа № 201/1400/14-к
провадження № 51-2766ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого       ОСОБА_1 ,
суддів                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргоюзахисника — адвоката  ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,  
встановив:
За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 
2015 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 і фактично проживає ( АДРЕСА_2 ) у цьому ж місті, раніше не судиму,
засуджено за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі — КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із матеріальною відповідальністю та виконання організаційно-розпорядчих функцій строком на два роки та конфіскацією всього належного їй майна.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат і долю речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ІнтерКредитБанк» 2 210 000 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди .
Захисник звернувся до суду касаційної інстанції з питанням перевірки вказаних судових рішень у касаційному порядку, просить поновити строк на касаційне оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додатки до неї, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок місцевого суду було проголошено 23 жовтня 2015 року, а ухвалу апеляційного суду — 13 січня 2016 року. Вирок і ухвала були проголошені за участю захисників та засудженої, яка на момент оголошення рішення під вартою не перебувала. 
Тобто для засудженої строк на касаційне оскарження судових рішень розпочався з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.
Однак захисник ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень 28 травня 2021 року (згідно з відміткою на конверті), тобто через п`ять років після закінчення встановленого ст. 426 КПК строку касаційного оскарження судового рішення. 
Суть доводів захисника у клопотанні зводиться до того, що місцевим судом не направлено ухвалу апеляційного суду на адресу засудженої, а тому вона не мала можливості в установлений строк подати касаційну скаргу, а він, як захисник, ознайомився з матеріалами справи лише у квітні 2021 року. Тому захисник вважає,  що процесуальний строк ним та його підзахисною пропущено з поважних причин.
Проте наведені доводи не можна визнати спроможними. 
Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи. 
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію. 
Отже, аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджена не мала об`єктивної можливості подати касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня оголошення рішення суду апеляційної інстанції, захисником у клопотанні не наведено. 
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 .
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене та керуючись  ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника — адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року відмовити, а касаційну скаргу на вказані судові рішення разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                          ОСОБА_3