Номер провадження: 33/813/670/21 
Номер справи місцевого суду: 521/22052/20
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюк О.В., 
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року в адміністративній справі відносно
громадянина України  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Не погодившись із постановою суду 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить:
-поновити пропущений строк оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року 
-скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, про наявність постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року йому стало відомо тільки 12.04.2021 року, відповідно під час ознайомлення з матеріалами справи. Вказує, що жодних судових викликів та повісток не отримував та відповідно був позбавлений можливості надати пояснення щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням зазначеного, просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права.
При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п. 22 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями та відповідальність за них. Правила дорожнього руху затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у зв`язку з чим вони не входять до змісту поняття «закон». Тобто, викладена в Правилах будь-яка вимога чи заборона не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, апелянт вважає, що для кваліфікації його поведінки як адміністративного правопорушення посилання суддею в постанові на пункти 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху, а також і на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/7335 є некоректними.
ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що з пояснень свідка ОСОБА_2 , вбачається, що він відмовився в тому числі в його присутності від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер» 412 – закреслено та написано "7510" та медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому із порожнини рота особи відчували запах спиртного.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 зазначає, що свідки особисто не бачили, а своїм підписом в поясненнях, наданих поліцейському, вони засвідчили лише те, що він відмовився негайно виконати вимогу поліцейського.
Також, в матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі в присутності двох свідків, тобто в установленому законом порядку, а також те, що апелянт відмовився від проходження такого огляду.
Зазначає, що перелік в постанові суду документів щодо підтвердження вини апелянта без розкриття їх конкретного доказового змісту не можуть підтверджувати вину останнього.
З огляду на зазначене в апеляційній скарзі та враховуючи вимогу п. 7 статті 247 КУпАП про закриття розпочатої справи про адміністративне правопорушення внаслідок закінчення строків накладення стягнення та у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день пройшов 3-місячний строк давності притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений статтею 38 КУпАП, апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі вказаної норми закону.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 19.05.2021 року з`явився, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , про оскаржуване рішення йому стало відомо тільки 14.04.2021 року. У зв`язку з вище наведеним не мав можливості оскаржити постанову у встановлений законодавством десятиденний строк. 
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд приходить до висновку, що причина пропуску строку ОСОБА_1 , на апеляційне оскарження, є обґрунтованою, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу, впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
За даним фактом співробітники поліції відносно ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 086501 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівника поліції (06:35:33 год), клопотання про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції не надходили.
З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , який був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді першої інстанції, не скористався своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до відеозаписів, приєднаних до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які були переглянуті під час судового розгляду даної справи, вбачається факт наявності зовнішніх ознак перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №086501 від 21.12.2020 року.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимоги "Про Правила дорожнього руху" України передбачена статтею130 КУпАП.
Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015№ 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Наказом МВС України, МОЗ України№ 1452/735від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Як вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського патрульної поліції Павлівим А.О. в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд як в медичному закладі так і на місці вчинення адміністративного правопорушення за допомогою приладу «Драгер» (06:06:21 – відеозапису).
Проте, ані з відеозапису наявного в матеріалах справи, ані з пояснень свідків не вбачається саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом а також те, що апелянт взагалі був учасником дорожнього руху.
Згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського патрульної поліції вбачається тільки те, що ОСОБА_1 та працівники поліції не знаходяться на проїжджій частині дороги, а перебувають безпосередньо біля супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут 17/1
Апеляційний суд приймає до уваги зазначені доводи апеляційної скарги, та вважає за необхідне вказати, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних даних щодо того, чи був ОСОБА_1 учасником дорожнього руху, зупинки трансортного засобу під його керуванням та в такому разі причини зупинки, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.
Суд відхиляє доводи апелянта щодо зауважень наданих до пояснень свідків, які наявні в матеріалах справи, оскільки вказані факти не знайшли свого підтвердження, а пояснення надані та долучені до матеріалів справи відповідно до вимог законодавства.
Також, апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення на огляд водія транспортного засобу до медичної установи, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
З огляду на зазначене, апеляційний суд вказує, що провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.
Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта у скарзі, що матеріали справи не містять доказів щодо його винних дій у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі (ст. 293 КУпАП).
Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, тому суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 О.В. Князюк