ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       13 травня 2021 року                м. Чернівці        Справа № 720/2209/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,
секретар: Тодоряк Г.Д.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2  на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Вівчара Г.А., дата виготовлення повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП (а.с.2-10).
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2299 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 115 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок понесених судових витрати на оплату судового збору 3010 грн та витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 5000 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині розподілу судових витрат ОСОБА_3 оскаржив його від імені ОСОБА_2 в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не дотримано вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та не враховано того факту, що позовні Провадження №22-ц/822/524/21
вимоги задавлено частково відносно двох відповідачів.
На підставі наведеного просить рішення суду в оскаржуваній частині змінити та здійснити розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Рішення суду в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону не відповідає.
       Стягуючи понесені позивачем судові витрати з відповідача ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався вимогами ст.141 ЦПК України та виходив з того, що позивач понесла витрати на оплату судового збору в сумі 3010 грн та має понести витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн, а тому суд вважав, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню.
Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, оскільки вони суперечать нормам процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути на свою користь з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» 2299 грн матеріальної шкоди та 115 грн моральної шкоди; з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 49 885 грн та здійснити розподіл судових витрат.
Так, позивачем понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3010 грн, що підтверджується квитанціями №ПН2356848 від 08 грудня 2020 року на суму 2102 грн та №ПН2383063 від 06 січня 2021 року на суму 908 грн (а.с.1, 46).
Відповідно до укладеного 25 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Снігур З.Г. договору про надання правової допомоги розмір гонорару за надання правової допомоги становить 5000 грн (а.с.80-83).
Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
В силу частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 зазначеного Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, судовий збір сплачується в сумі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 10 роз`яснень Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.
Так як позовна заява була подана в грудні 2020 року, тому судовий збір підлягав стягненню у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Отже, в порядку пп.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру, а саме стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 2299 грн з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», ОСОБА_1 мала сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн.
За наведеного, з урахуванням задоволення зазначеної вимоги з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 підлягав стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Крім того, що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» в розмірі 115 грн та ОСОБА_2 в розмірі 20 000 грн, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, вимога про стягнення моральної шкоди з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 у розмірі 115 грн задоволена повністю, а тому з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вказаною вимогою у розмірі 840,80 грн.
Що стосується вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 49 885 грн, то такі задоволено частково в розмірі 20 000 грн, що складає 40,09% зазначеної позовної вимоги.
Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, що складає 40,09% від задоволених вимог в розмірі 337,08 грн. 
       Щодо доводів апеляційної скарги в частині розподілу витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує наступне.
       Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
В силу абз.2 п.36 роз`яснень Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
За обставин пред`явлення вимог до двох відповідачів колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 слід стягнути по 2 500 грн з кожного понесених витрат на правничу допомогу.
З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було порушено норми процесуального права, про що міститься в доводах скарги, колегія суддів на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України приходить до висновку про їх часткову обґрунтованість з підстав невірних розрахунків апелянта та необхідності задовольнити апеляційну скаргу частково із скасуванням рішення в частині розподілу судових витрат й ухвалення нового про їх перерозподіл.
Згідно із пунктом 22 роз`яснень Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.
Оскільки судовий збір за подачу апеляційної скарги у разі оскарження судового рішення лише в частині розподілу судових витрат не сплачується, підстави для стягнення судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 березня 2021 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове.
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 4181,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2837,08 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/
Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/