Справа № 944/1916/21                        Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М. 
Провадження № 33/811/751/21                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 19.04.2021 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривні.
Згідно з постановою суду, 31 березня 2021 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , тобто своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 03 квітня 2021 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме, висловлювалася нецензурною лайкою в її сторону та погрожувала фізичною розправою, тобто своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції справа розглянута неповно та не об`єктивно, зокрема те, що ОСОБА_2 є її сестрою, з якою в неї постійні конфлікти побутового характеру, які є взаємними, в протоколах не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, а саме в чому полягав психологічний характер скоєного правопорушення відносно потерпілої. Також апелянт зазначає, що на потерпіла через зазначені конфлікти також притягувалася до адміністративної відповідальності.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибула, водночас у апеляційний скарзі просила розглянути справу за її відсутності.
Розглянувши матеріали справи № 944/1916/21, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Однак, як у протоколах про адміністративне правопорушення ВАБ №103125 від 06.04.2021 року та ВАБ №354297 від 05.04.2021 року, так і у постанові суду відносно ОСОБА_1 не зазначено об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема не вказано жодної кваліфікуючої ознаки, що передбачені у диспозиції статті, що ставиться у провину ОСОБА_1 .. Натомість як у протоколах, так і у постанові вказано, що ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою, проте така кваліфікуюча ознака домашнього насильства у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП відсутня.
З викладеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що існує обґрунтований сумнів того, що ОСОБА_1 вчинила відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, оскільки самі по собі висловлювання нецензурною лайкою можуть бути доказами як мінімум двох ознак психологічного насильства, як от погрози чи образи, проте жодна із цих кваліфікуючих ознак домашнього насильства, що передбачені диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ставиться у провину ОСОБА_1 ..
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасувати та провадження у справі №944/1916/21 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.