Ухвала
 
01 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 344/4709/20
провадження № 61-18039св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Коротенка Є. В.,                         
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
 
за касаційною скаргою Думи Олени Олексіївни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2020 року у складі судді Бабій О. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Фединяка В. Д.,                  Девляшевського В. А.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Думи О. О. від 19 березня 2020 року № 02-7-к про його звільнення; поновити його на посаді виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області з 20 березня 2020 року; стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 березня                    2020 року до дня поновлення на роботі.
 
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням                              від 25 травня 2020 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував наказ директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Думи О. О. від 19 березня 2020 року № 02-7-к «Про звільнення                    ОСОБА_1 ». Поновив ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області з 20 березня 2020 року. Стягнув                               з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2020 року до 25 травня 2020 року                в розмірі 51 994,80 грн. В решті позову відмовив. Стягнув із присудженої суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 51 994,80 грн всі обов`язкові платежі та внески. Рішення в частині поновлення на роботі                  ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області та стягнення середнього заробітку за один місяць                                 у сумі 24 815,70 грн, з якої підлягають стягненню обов`язкові платежі та внески, допустив до негайного виконання. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 27 жовтня 2020 року апеляційні скарги Фонду соціального страхування України та Думи О. О. залишив без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2020 року залишив без змін.
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 02 грудня 2020 року,                  Дума О. О. просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із  суду першої інстанції.
 
03 березня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права                           у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно               з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження                       за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання                                не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Думи Олени Олексіївни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                В. С. Жданова
 
Є. В. Коротенко