П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8162/21	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                  - Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання – Болтушенко А.О., 
за участю представників апелянта – адвокатів Пашковського М.І., Троян О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:

18 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії та відмови позивачу у перерахунку пенсії, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача (станом на 05.03.2019 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»), складеної Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 за № 11/1551, за посадою офіцер розвідувального відділу 26 прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 420/10842/20, які мали своє вираження у листі відповідача за № 6435-5947/А-02/8-1500/21 від 21.04.2021;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити з 01.04.2019 пенсію позивачу, виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки № 11/1551 від 26.08.2020 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 420/10842/20 за посадою відповідною (аналогічною) його штатній посаді офіцер розвідувального відділу 26 прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР, без обмеження максимального розміру пенсії, із врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням майор, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію клас перший, премії та інших складових грошового забезпечення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Обгрунтовуючи прийняття вказаної ухвали, суд першої інстанції зазначив, що вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 420/10842/20, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов. Відмовляючи у відкритті провадження суд зіслався на п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не є законною та обґрунтованою. Судом зроблено помилковий висновок, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішено по суті та вони перейшли до стадії виконання судового рішення. Підставою позову у цій справі є протиправне зменшення відповідачем відсоткового значення розміру пенсії позивача, а предметом – визнання протиправним таке зменшення та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії в розмірі 90% сум грошового забезпечення. В рішенні ООАС від 28.12.2021 по справі №420/10842/20 не вирішувалося питання відсоткового розміру пенсії позивача, що виключає можливість застосування ст. 383 КАС України. Відмінність предмету та підстав спору виключає можливість застосування  п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України в даному випадку.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1  ст. 5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 170 КАС України  суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відмова у відкритті провадження у справі в цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 по справі №826/3678/16.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 по справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції надавав оцінку виключно рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі №420/10842/20, оскільки саме з даним рішенням він пов`язував необхідність вчинення позивачем належних дій щодо звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України з метою захисту свого порушеного права.
Зазначеним рішенням по справі №420/10842/20, яке набрало законної сили 28.01.2021, зокрема:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (станом на 05.03.2019 у відповідності до положень   постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»), складеної Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 року за № 11/1551, за посадою офіцер розвідувального відділу 26 прикордонного загону Західного прикордонного округу КДБ СРСР;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (станом на 05.03.2019 у відповідності до положень   постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»), складеної Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 року за № 11/1551 з 01.04.2019 року.
Судова колегія звертає увагу, що зобов`язальна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі №420/10842/20 чітко визначала, які дії слід вчинити відповідачу, а саме провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, складеної Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 26.08.2020 року за № 11/1551.
Наявні в матеріалах справи лист відповідача від 30.03.2021 (а.с. 62) та здійснений на виконання рішення суду від 28.12.2020 по справі №420/10842/20 перерахунок пенсії свідчать, що при його проведенні позивачу встановлено основний розмір пенсії 70% сум грошового забезпечення.
Органом ПФУ у вищевказаному листі вказано, що відбулися зміни в грошовому забезпеченні позивача, а тому перерахунок проведено із врахуванням положень ст. 13 Закону України №2262, яка визначає, що розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
На думку колегії суддів, неможливість оцінки протиправності дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії в окремому позовному провадженні обумовлена наявністю механізму захисту порушеного права в рамках розгляду справи №420/10842/20, а також — рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2020 по справі №420/1380/20, яким:
визнано протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії (пенсії за вислугу 35 років) ОСОБА_1 ;
зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахування і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу 35 років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до  ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»,  постанови Кабміну України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
При цьому, судом в рамках розгляду справи №420/1380/20 здійснено належну оцінку застосування ст. 13 Закону України №2262 із зазначенням, що встановлення 70% розміру пенсії можливе лише при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, та в жодному разі не перерахунку вже призначеної пенсії.
За таких умов, відсутність підстав для відкриття провадження по даній справі №420/8162/21 можна пов`язати з рішення суду по справі №420/1380/20, яким тотожний спір вже вирішено.
Вірними є висновки про неможливість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.
При цьому, суд першої інстанції вірно акцентував увагу позивача на можливості захисту порушеного права із застосуванням порядку визначеного ст. 383 КАС України, оскільки обґрунтованим є встановлення протиправних дій відповідача в рамках справи №420/10842/20 шляхом застосування даного механізму судового контролю.
Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Приписами  статті 370 КАС України  встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч.1  ст.383 КАС України  особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно ч. 6  ст. 383 КАС України  за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, приписами  ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
В даному випадку наявні підстави вважати дії відповідача на виконання рішення по справі №420/10842/20 протиправними, оскільки вони вийшли поза межі зобов`язальних вимог даного рішення, а також здійснені без урахування відповідачем рішення по справі №420/1380/20, яким питання неможливості зменшення відсоткового розміру пенсії стосовно позивача при її перерахунку вже вирішено, що в цілому свідчить про необхідність здійснення захисту порушеного права в порядку ст. 383 КАС України.
Вищевказане правове регулювання та висновки суду спростовують доводи апелянта щодо належності захисту порушеного права саме в рамках позовного провадження, а не за допомогою застосування відповідного механізму судового контролю.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту в даній справі належним чином не усуває юридичного конфлікту, що виник при виконанні рішення по справі №420/10842/20.
Відповідно до ст.316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст.308,311,312,315,316,321,322,325,329 КАС України, судова колегія, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 –  залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 рок – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 24 червня 2021 року.
          
Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко