ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/607/21 Справа № 174/37/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Левітіна О.Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Левітіна О.Ю. на постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ЦГТТ філії “ВГМК” АТ “ОГКХ”, який зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 ,  проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2 , 
у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
При обставинах, встановлених місцевим судом, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 03.01.2021 року, о 07 годині 55 хвилин, в м. Вільногірську Дніпропетровської області по вул. Промислова, 16, біля АЗС керував автомобілем Мерседес Бенц 190 н/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі адвокат Левітін О.Ю. просить скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП. 
Свої вимоги мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений 03.01.2021 року, а в цей час діяла змінена редакція ст. 130 КУпАП, яка не передбачала відповідальність водія автотранспортного засобу. Вказує, що суд не прийняв до уваги факт того, що після затримання працівники поліції дозволили ОСОБА_1 сісти за кермо його автомобіля і керувати ним до території відділення поліції м. Вільногірська, а потім і зовсім відпустили його з цього відділення за кермом автомобіля, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. 
Вислухавши ОСОБА_1 та його адвоката Левітіна О.Ю., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, вважаю апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №034533 від 03.01.2021 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КупАП, та де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , що він провину визнає, і де також стоять підписи свідків та ОСОБА_1 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де він зазначив, що відмовився від проходження медичного огляду для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків, оскільки в цьому немає потреби;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких кожен окремо зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, що засвідчено підписами двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та підписом самого ОСОБА_1 ;
- відеозаписом із боді-камери, яким підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, де в присутності свідків він відмовився від огляду на стан сп`яніння;
- рапортом поліцейського, де зазначено, що під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, останній не заперечував, що вживав алкоголь та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Місцевим судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Щодо доводів адвоката, що протокол про адміністративне правопорушення складений 03.01.2021 року, а в цей час діяла змінена редакція ст. 130 КУпАП, яка не передбачала відповідальність водія автотранспортного засобу, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними.
Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції було виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
 З 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.
В той же час, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення з Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.
Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.
Щодо ствердження адвоката про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, хоча вказаний факт і має місце, проте не є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, яке тягне за собою недійсність доказів.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Левітіна О.Ю. - залишити без задоволення.
       Постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                 О.М.Кононенко