ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 червня 2021 року

м. Харків

справа № 637/1110/20

провадження № 22-ц/818/3405/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивач -  ОСОБА_1 ,

відповідач -  ОСОБА_2 ,

третя особа - служба у справах дітей  Шевченківської районної  державної адміністрації Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 , третя особа: служба у  справах дітей  Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року, постановлене під головуванням судді Тордія Е.Н., в залі суду в смт. Шевченкове, Харківської області, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: служба у  справах дітей  Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною.
Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : за місцем фактичного проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 до 17 години, за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньої домовленості, шляхом повідомлення на передодні місця перебування дитини та її стану здоров`я. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі у спілкуванні з донькою та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею, а саме: знаходження дитини за місцем проживання батька в недільний день із суботи 18.00 години до неділя 18.00 години, а також 15 днів під час зимових канікул і 30 днів під час літніх канікул для поїздки в курортну місцину на відпочинок, оздоровлення дитини. Також просив стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що висновком органу опіки та піклування Шевченківської районної Державної адміністрації Харківської області від 29.12.2020 року № 02-32/3/69 йому було визначено такий спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : за місцем фактичного мешкання батька за адресою: АДРЕСА_2 кожного другого та четвертого тижня місяця з 15.00 суботи до 15.00 неділі, 50 відсотків канікулярного часу під час зимових канікул та по 10 днів кожного місяця під час літніх канікул для можливості оздоровлення дитини за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньою домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини. Проте судом першої інстанції не встановлено жодної обставини та не наведено жодного мотиву щодо недостатньої обґрунтованості висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної Державної адміністрації Харківської області. Зазначає, що встановлений судом першої інстанції графік за місцем фактичного проживання доньки також не було мотивовано. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за адресою: АДРЕСА_1 ані відповідачка ОСОБА_2 , ані донька ОСОБА_3 не зареєстровані, кому належить домоволодіння за вказаною адресою судом взагалі не встановлено. Більш того, раніше під час зустрічей позивача з донькою, позивач постійно вивозив доньку гуляти до м. Харкова, до різноманітних культурних, розважальних, комерційних закладів. Оскаржуване рішення суду повністю обмежує їх з донькою право на спілкування за місцем «фактичного» проживання та часом з 10 до 17 години за попередньої домовленості з матір`ю. Судом не враховано, що позивач працюю в м. Харкові, мешкаю в м.Чугуєві та потребую певного часу на дорогу. Так само судом не враховано повної відсутності будь-яких культурно-розважальних закладів в смт. Шевченковому. Погуляти з батьком по смт. Шевченковому не є в інтересах дитини, не йде їй на користь та фактично позбавляє позивача можливості виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім того позивач звертає увагу суду на те, що рішенням суду першої інстанцій відповідачку звільнено від сплати судового збору на підставі ч.2, п.1 п.п. (б), п.3 ст.8 Закону України «Про судовий збір». Проте вказана норма Закону стосується виключно позивача, а відповідачка з позовом до суду не зверталась та зазначена норма не може до неї застосовуватись.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, виходив з того, що позивачу необхідно визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні доньки шляхом зустрічі з дитиною за місцем фактичного проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 до 17 години, за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньої домовленості, шляхом повідомлення на передодні місця перебування дитини та її стану здоров`я.
Оскільки рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року оскаржується лише в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без укладення шлюбу, від якого народилася спільна дитина: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області грудня 2013 року (а.с.4).
Сторонами не заперечується, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки, у розмірі 600.00 грн. щомісячно, до досягнення останньої повноліття.
Наразі сторони проживають окремо, і донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю.
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з донькою. У зв`язку з чим, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою та встановити порядок участі у вихованні та спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом: знаходження дитини за його місцем проживання в недільний день із суботи 18.00 години до неділя 18.00 години, а також 15 днів під час зимових канікул і 30 днів під час літніх канікул для поїздки в курортну місцевість на відпочинок та оздоровлення дитини.
Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Статтею 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 141 СК передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч. 1ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Матеріали справи свідчать про те, що малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю.
Між сторонами склалися неприязні стосунки, що стало перешкодою для спільного вирішення питань, пов`язаних з вихованням дитини, а також участі позивача у спілкуванні з донькою.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області №02-52/3169 від 29.12.2020 року рекомендовано за доцільне визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : за місцем фактичного мешкання батька за адресою: АДРЕСА_2 кожного другого та четвертого тижня місяця з 15:00 суботи до 15:00 неділі, 50 % канікулярного часу під час зимових канікул та по 10 днів кожного місяця під час літніх канікул для можливості оздоровлення дитини за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньою домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини (а.с.45-46).
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).
При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
Закріплення права батьків та дитини на спілкування відповідає світовим стандартам захисту прав дитини.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 9 Конвенції організації об`єднаних націй про права дитини 1989 року, яка 27 вересня 1991 року набула чинності для України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів того, що спілкування позивача, як батька, з дитиною впливає чи може негативно вплинути на малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечить інтересам дитини.
Висновок суду першої інстанції про те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з дитиною, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки шляхом систематичних побачень, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Разом з тим колегія суддів вважає, що зустрічі ОСОБА_1 з донькою з ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням віку, особливостей режиму дня дитини, мають відбуватися кожної неділі з 10-00 год. до 19-00 год., за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньої домовленості, шляхом повідомлення на передодні місця перебування дитини та її стану здоров`я, та не обов`язково повинні відбуватися за місцем проживання дитини у присутності матері.
При цьому такий графік побачень надасть можливість батькові провести з дитиною повний вихідний день, в тому числі поза межами селища, з відвідуванням розважальних закладів та закладів культури.
Що стосується висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області №02-52/3169 від 29.12.2020 року та позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку участі у вихованні та спілкування з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом знаходження дитини за його місцем проживання в недільний день із суботи 18.00 години до неділі 18.00 години, а також 15 днів під час зимових канікул і 30 днів під  час літніх  канікул для  поїздки в курортну місцевість на відпочинок та оздоровлення дитини, то колегія суддів не приймає такий графік спілкування, враховуючи вік та стать дитини, особисту прихильність дитини до матері та той факт, що батько не проживає разом з донькою з часу коли дитини виповнилось три роки. 
Враховуючи інтереси дитини, вік та стать дитини, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову в частині визначення способу спілкування з дитиною у вихідні дніз ночівлею поза межами постійного проживання дитини та у період канікул дитини слід відмовити.
З урахуванням вікових змін дівчинки, її розвитку та  потреб, ставлення до батька, батько не позбавлений у майбутньому права на зміну  встановленого судом способу участі у вихованні малолітньої дочки, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.
Посилання апелянта на те, що рішенням суду першої інстанцій відповідачку безпідставно звільнено від сплати судового збору на підставі ч.2, п.1 п.п. (б), п.3 ст.8 Закону України «Про судовий збір», колегією суддів не приймається до уваги та висновки суду не спростовують.
Доводи апеляційної скарги частково скасовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою слід змінити та визначити  ОСОБА_1 наступний спосіб спілкування та участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 : кожної неділі з 10-00 год. до 19-00 год., за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньої домовленості, шляхом повідомлення на передодні місця перебування дитини та її стану здоров`я. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
В частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалось.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а не скасуванню судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає перерахуванню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року - змінити.
Позовні вимоги  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Визначити  ОСОБА_1  наступний спосіб спілкування та участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-кожної неділі з 10-00 год. до 19-00 год., за умови особистого перебування батька з дитиною, несенням персональної відповідальності за життя і здоров`я дитини, за попередньої домовленості, шляхом повідомлення на передодні місця перебування дитини та її стану здоров`я.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 14.06.2021 року.