Ухвала
 
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 308/12855/19
провадження № 61-3130ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська районна клінічна лікарня Ужгородської районної ради Закарпатської області» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконним звільнення його 10 жовтня 2019 року з посади лікаря-психіатра Комунального закладу «Ужгородська районна лікарня» і поновити його на цій посаді; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8 000 грн.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2021 року (повний текст якої складено 05 лютого 2021 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року - без змін.
 
24 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 536,80 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306306276362, ОСОБА_1 отримав зазначену ухвалу 16 березня 2021 року.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 20 березня 2021 року. Вимоги ухвали заявником виконано.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 вказав, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій застосували: 1) пункт 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) без урахування висновків щодо його застосування у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 367/8553/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 589/2862/16-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 02 жовтня 2019 року у справі № 127/1778/18; 2) пункт 3 частини першої статті 29 КЗпП України без урахування висновків щодо його застосування у подібних правовідносинах, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року у справі № 489/1609/17. Крім того, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 40, 43, 431, 1471 КЗпП України у подібних правовідносинах щодо звільнення з роботи в ситуації, коли на підприємстві, що ліквідується, наявний як керівник (директор, головний лікар) так і колегіальний орган - ліквідаційна комісія. Також апеляційний суд не дослідив у судовому засіданні зібрані у справі докази, натомість його представник наполягав на цьому.
 
Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.
 
Витребувати з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу № 308/12855/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська районна клінічна лікарня Ужгородської районної ради Закарпатської області» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 квітня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко