П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
01 червня 2021 року                                                              м. Київ
 
справа № 369/9600/20
 
провадження № 22-ц/824/5260/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року у складі судді Дубас Т.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,повний текст складений 31.12.2020 року,
в с т а н о в и в:
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: визнати винною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу, винести кривднику ОСОБА_2 терміновий заборонний припис та зобов`язати усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме: щодо садового будинку АДРЕСА_2 , зобов`язати внести зміни до декларації будинку, заборонити особисто і через третіх осіб в будь-який спосіб контактувати та вести телефонні переговори з нею, переслідувати її, розповсюджувати неправду за місцем її роботи. 
Заявниця мотивувала свої вимоги тим, що ОСОБА_2 , останнім часом за місцем свого перебування у садовому будинку АДРЕСА_2 , систематично в стані неадекватної поведінки вчиняє домашнє насильство, а саме: діяння психологічного та економічного насильства, що виражається у наступному: економічне насильство - замінила вхідні замки та позбавила тим самим її можливості користуватися спільним садовим будинком, а також оздоровлення та проживання у вказаному будинку важко хворого сина ОСОБА_3 - інваліда з дитинства 2-ї групи з кардіологічного захворювання. Психологічне насильство - словесні образи, нецензурна лайка, приниження, залякування, контроль у пересуванні із посиланням на те, що вона нібито єдиний власник зазначеного вище будинку. Кривдник ОСОБА_2 поводить себе неадекватно, телефонує їй з різних номерів телефону з погрозами відмовитись від майна, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію.
ОСОБА_1 зазначає, що на її неодноразові зауваження та прохання ОСОБА_2 не реагує. 
Таким чином, заявниця вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому просила суд її заяву задовольнити.
У відзиві на заяву про видачу обмежувального припису заінтересована особа ОСОБА_2 посилається на те, що 23 березня 1998 року Харківським районним судом  м. Києва винесена ухвала, відповідно до якої було затверджена мирова угода між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , згідно з якою ОСОБА_4 в рахунок відшкодування 1/6 частини квартири АДРЕСА_3  та 1/6 частини дачної ділянки, розташованої в АДРЕСА_4 належних ОСОБА_1 на праві особистої власності, зобов`язується сплатити ОСОБА_1 9 500 дол.США по курсу НБУ на протязі 6 місяців (в порядку спадкування) або купує їй квартиру готельного типу в м. Києві на її ім`я.
ОСОБА_2 вказує, що починаючи з того часу, коли їх батько звів садовий будинок і привів у належний порядок садову ділянку, заявник ОСОБА_1 жодного разу не була в садовому будинку і ніколи не цікавилась дачним будинком, доки не повернулась до м. Києва і не почала ініціювати судові справи з метою ще раз отримати компенсацію за належні їй у минулому 1/6 частину дачі.
Отже, на підставі викладених обставин вважає заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення або змінити його, та її заяву задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник ОСОБА_1   посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено в таємний спосіб, їй та її адвокату не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, судом відмовлено в можливості підтримати вимоги заяви і надати пояснення, а її адвокату не надано можливості захисту, незважаючи на поважні причини їх відсутності.
ОСОБА_1 зазначає, що заінтересована особа вводить суд в оману, перекручує факти та намагається відновити своє право власності на спірний будинок шляхом заміни замків вхідних дверей будинку, залякування її та скасування рішення про державну реєстрацію щодо будинку. ОСОБА_2 користується її речами в будинку та категорично не надає їй доступ до свого майна - 1/6 частини спадкового будинку, чим на думку апелянта здійснює економічне насильство.
Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_2 визнає, що тривалий час одноособово користується спільним будинком та не надає їй доступу, проте судом першої інстанції визнання кривдником порушення її прав не сприймається як доказ. 
ОСОБА_1 зауважує, що ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису, вбачаються в неодноразовому порушенні її прав як громадянина України та продовжуються з боку кривдника й натепер.
Заінтересована особа ОСОБА_2 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.    
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, місце та час розгляду апеляційної скарги,  до суду апеляційної інстанції не з`явились, заяв та клопотань не подавали, тому приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Звернувшись до суду з даною заявою,  заявниця вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості вимог заяви. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.  
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 та між ними склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань, в тому числі сторони не можуть дійти згоди щодо користування садовим будинком, який розташований в АДРЕСА_2 . Посилання, що саме ОСОБА_1 порушувала права ОСОБА_2 , замінила вхідні замки у дверях садового будинку за АДРЕСА_2 , та ображала нецензурними словами заявницю, не підтверджено при розгляді справи.
Самою заявницею зазначено, що вона звернулася до Києво-Святошинського ВП ГУ НП у Київській області з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства відносно її сестри ОСОБА_2 , у якій просила скласти протокол про адміністративне правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, проводиться перевірка.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, заявник не довів наявність обставин, з якими закон пов`язує право на видачу обмежувального припису, тому відмова в задоволенні заяви є правильною.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути підставою для його скасування.
  За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий:                                                                              
 
Судді: