ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15952/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/462/21 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - представника відповідача — Кучмія М.Я. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року (головуючий суддя Грицай К.М., повний текст ухвали складено 26 лютого 2021 року) у справі № 607/15952/19 за заявою Акціонерного товариства "Тернопільський радіозавод "Оріон" про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Тернопільський радіозавод "Оріон" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року представник АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» - адвокат Кучмій М.Я. звернувся в суду із заявою про відстрочення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року щодо стягнення з АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 42577,02 гривень на шість місяців з моменту винесення ухвали.
В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2019 року вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати на загальну суму 88829,15грн. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року вказане рішення скасовано та постановлено стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати на загальну суму 42577,02 грн. 01 жовтня 2018 року відбувся аукціон з продажу державного пакету акцій АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» (96,129% статутного капіталу), переможцем якого визнано ТОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал». На момент призначення нового керівництва АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» діяльність в товаристві була збитковою, робота підприємства була практично зупинена, збитки за 2018 рік становили 9,8 млн. грн., заборгованість по заробітній платі становила 9,6 млн. грн., заборгованість по платежах до бюджету 5,3 млн. грн. На даний час робота АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» частково відновлена. Збитки за 9 місяці 2020 року склали 152 тис. грн. Заборгованість по заробітній платі станом на 01 жовтня 2020 року становить 3573 тис. грн. Станом на 01 грудня 2020 року заборгованість по заробітній платі становить 3786 тис. грн. Заборгованість по платежах до бюджету на 01 жовтня 2020 року становить 1589 тис. грн. Також, АТ «ТРЗ «Оріон» зобов`язані виконувати покладені обов`язки по виконанню інших рішень судів. Щоб не допустити повної зупинки виробництва на АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» через непомірне разове погашення заборгованості попередніх періодів, просив суд відстрочити сплату заборгованості за вищевказаним рішенням суду.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року заяву задоволено частково.
Відстрочено виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати щодо стягнення з АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 42577,02 гривень на два місяці до 23 квітня 2021 року.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник у своїй заяві не наводить жодних доказів, про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, а обґрунтовує свою заяву скрутним фінансовим становищем, проте не вказує, що має намір погасити заборгованість у повному обсязі. Боржник подав фінансову звітність за 9 місяців 2020 року. До винесення ухвали по справі пройшло 6 місяців і можливо фінансовий стан Відповідача був зовсім іншим. Відсутні виписки по рахунку Відповідача - що може вказати на реальний фінансовий стан підприємства. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Суд першої інстанції, надавши відстрочку виконання рішення, фактично враховував лише інтереси Відповідача. При цьому, не зробив жодної спроби обґрунтувати дотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі з урахуванням тієї обставини, що на момент винесення ухвали від 22.02.2021 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2019 року (набрало законної сили 23.11.2020 року) вже не виконувалось боржником більше року.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Представник АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» - Кучмій М.Я. заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Окрім цього зазначив, що рішення суду, щодо якого надано відстрочку виконання, вже є виконане.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на його користь заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати на загальну суму 88 829,15грн. 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2019 року в частині стягнення заробітної плати скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної платизадоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 42577,02 грн.
Згідно звіту про фінансові результати АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» за 9 місяців 2020 року чистий дохід товариства від реалізації продукції становить 14979 тис. грн., збитки товариства склали 152 тис. грн.
Відповідно до звіту про фінансовий стан на 30 вересня 2020 року заборгованість товариства по заробітній платі становить 3573 тис. грн., заборгованість по платежах до бюджету становить 1589 тис. грн. 
Згідно звіту із праці № 1-ПВ за листопад 2020 року заборгованість по заробітній платі станом на 01 грудня 2020 року становить 3786 тис. грн. 
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви представника відповідача про відстрочку виконання рішення, суд першої інстанції виходив із важкого фінансового стану боржника, можливості зупинки виробництва, відсутності даних ухилення боржника від виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
За змістом ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Зазначена процесуальна норма кореспондується з приписами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження`та пов`язує можливість відстрочення виконання рішення у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять це неможливим у певний строк. Вказаний інститут призначений для захисту інтересів боржника.
У п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14передбачено, що суд у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому Верховний Суд України не дає чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.
Також вирішуючи питання дане питання суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення згідно (п. 7.2 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»). 
Отже, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.
Разом з цим, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003р. у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).
Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.
Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального і матеріального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
                               
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий 
Судді