Ухвала
16 червня 2021 року
м. Київ
справа № 638/15887/18
провадження № 61-9175ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на постанову Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі», комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування збитків,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 
(далі - КП «Харківські теплові мережі»), комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») про відшкодування збитків у розмірі 105 017,44 грн, витрат на правову допомогу - 5 700 грн та витрат на складання звіту про оцінку матеріальних збитків  - 2 700 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з КП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 105 017,44 грн, витрати правову допомогу в розмірі 5700 грн та витрати пов`язані із складанням ТОВ «Аргумент-Експерт» звіту про оцінку матеріальних збитків у розмірі - 2 700 грн, в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року скасовано, позов задоволено частково, стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 105 017,44 грн, витрати правову допомогу в розмірі 5 700 грн та витрати пов`язані із складанням ТОВ «Аргумент-Експерт» звіту про оцінку матеріальних збитків у розмірі - 2700 грн, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
31 травня 2021 року засобами поштового зв`язку представник КП «Харківські теплові мережі» Пономарьова Н. В. подала касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, в якій просила вказану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до КП «Харківські теплові мережі» відмовити, стягнувши матеріальну шкоду із КП «Жилкомсервіс».
Безпосередньо в касаційній скарзі викладене клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, яке підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії».
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 
01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Ціна позову в справі № 638/15887/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2021 року (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).
Отже, справа № 638/15887/18 є малозначною в силу закону.
Заявник вважає, що наявні випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, оскільки справа має для нього виняткове значення, а касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики 
Разом із тим незгода КП «Харківські теплові мережі» із оскаржуваним судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. Належність справи до категорії малозначних для її учасників була передбачуваною. Відповідачу була забезпечена можливість доводити свої заперечення проти позову в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору. При цьому доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів у справі та незгоду із обставинами, встановленими апеляційним судом.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі; належність справи до категорії малозначних була передбачуваною; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, не підлягає розгляду клопотання КП «Харківські теплові мережі» про зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду та передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду 
від 14 квітня 2021 рокув справі № 638/15887/18.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на постанову Харківського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року в цивільній справі № 638/15887/18.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович Є. В. Синельников	
С. Ф. Хопта