ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року	Львів	Справа № 460/5545/20 пров. № А/857/5126/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.Б.,
суддів                                                                      Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судового засідання                    Михальської М.Р.,
представника позивача                                        Мельника А.В.,
представника відповідача                                        Никитюк Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні(в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

суддя (судді) в суді першої інстанції – Дудар О.   М., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – 25 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 26 червня 2020 року № 95 о/с в частині звільнення з посади старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції № 4 Рівненського районного відділенні поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновити на посаді старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділенні поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 26 червня 2020 року; стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області заробітну плату за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 червня 2020 року на нього складено адміністративні протоколи за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною першою ст. 130, ст. 122-2 та ст. 124 КУпАП. На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26 червня 2020 року № 95 о/с позивача звільнено з служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 130, ст. 122-2 та ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим вважає, що у відповідача відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Також зазначив, що відповідач призначив службове розслідування та прийняв рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не дочекавшись рішення суду. Крім того, наказ про звільнення позивача було винесено під час його перебування на листку непрацездатності.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень надано суду достатні та належні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і доведено правомірність проведеного службового розслідування та прийнятого наказу від 26 червня 2020 року № 95 о/с.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що з відеоматеріалів неможливо встановити хто саме перебував за кермом автомобіля на момент його зупинки та наближення до нього працівників поліцейських. Вважає, що поліцейські перевищили свої повноваження під час складення протоколів, оскільки він не керував вказаним транспортним засобом, а від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки вказує, що він був пасажиром, а не водієм. Також, вважає, що спірний наказ є протиправним, оскільки під час проведення службового розслідування обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не з`ясовані, вина позивача належним чином не доведена, а тому підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у відповідача, не було.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля підтверджується відеозаписами, з яких вбачається, що з салону автомобіля крім водія ніхто інший не виходить і який після виходу з автомобіля почав втікати і був затриманий поліцейськими. Посилання позивача на те, що водієм був ОСОБА_2 спростовується тим, що останній прибув на місце ДТП через 30 хвилин після затримання ОСОБА_1 . Також, відповідач зазначив, що позивач у позовній заяві, а також його представник у судовому засіданні не заперечили того факту, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та у відповідному медичному закладі. Під час звільнення зі служби позивача відповідачем дотримано чинний порядок здійснення процедури звільнення.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.
Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з червня 2002 року, в органах Національної поліції України - з 07 листопада 2015 року, прийнявши Присягу поліцейського, з 09 вересня 2019 року – на посаді старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, що підтверджуються послужним списком ОСОБА_1 , особистий номер М-258269 (а.а.с.84-90).
24 червня 2020 року поліцейською роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капралом поліції Брик А.В. було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (бланк серії БД №222164) за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким водій ОСОБА_1 24 червня 2020 року о 00год. 30хв. керував транспортним засобом BMV530XD, державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Богоявленська у м. Рівному, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.68).
Факт відмови позивача від огляду на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я підтверджується актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24 червня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 червня 2020 року(а.с.72, 69).
24 червня 2020 року поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Радчуком Д.М. було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (бланк серії БД №192759) за ст.122-2 КУпАП, згідно з яким водій ОСОБА_1 24 червня 2020 року о 00год. 30хв., керуючи транспортним засобом BMV530XD, державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Богоявленська, 36 у м. Рівному, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, гучномовця, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул. Богоявленська, 38 у м. Рівному (а.с.62).
24 червня 2020 року поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Радчуком Д.М. було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (бланк серії БД №192758) за ст. 124 КУпАП, згідно з яким водій ОСОБА_1 24 червня 2020 року о 00год. 30хв., керуючи транспортним засобом BMV530XD, державний номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Богоявленська у м. Рівному, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та було пошкоджено 20м бордюрного каменю (а.с.75).
24 червня 2020 року поліцейською роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП капралом поліції Брик А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серії ДПО18 №729607), якою до ОСОБА_1 , що керуючи 24 червня 2020 року о 00год. 30хв. транспортним засобом НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Рівному, на перехресті вулиць Богоявленська-Шухевича, порушив правила зупинки – здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,  застосовано адміністративне стягнення – штраф у розмірі 255,00 грн (а.с.66).
24 червня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №1058 «Про призначення службового розслідування», згідно з яким призначене службове розслідування за фактом складення щодо старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122, ст. 124 КУпАП   (а.с.49).
На виконання вказаного наказу було створено дисциплінарну комісію, яка 25 червня 2020 року склала висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни працівником поліції ОСОБА_1 , згідно з яким рекомендовано останнього звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів один та два частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського (а.с.35-42).
25 червня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ № 465 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», пунктом першим якого старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 згідно пункту шостого частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів один та два частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, перебуванні за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції (а.а.с.43-44).
26 червня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №95о/с «По особовому складу», яким старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, звільнено зі служби в поліції за пунктом   6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) 26 червня 2020 року   (а.с.79).
17 серпня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №126о/с «По особовому складу», яким унесено часткові зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26 червня 2020 року №95о/с у частині звільнення старшого інспектора – чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Рівненського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_1 - наказано вважати, що майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII за пунктом   6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) 04 липня 2020 року   (а.с.110).
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) службова дисципліна – дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно із ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 5 Закону № 580-VIII встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 580-VIII службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Згідно із ст. 12 Закону № 580-VIII на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Статтею 14 Закону № 580-VIII передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно із ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Статтею 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу – за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком – у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Закон № 580-VIII не встановлює необхідність послідовного призначення стягнень від менш суворого до більш суворого. Отже, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку, особи порушника та виходячи із обставин справи, до особи може застосуватися найбільш суворе стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно із ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4)  попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами 1 та 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
Згідно із ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
В своїх доводах позивач посилається на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року по справі № 569/10199/20 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
З постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року по справі № 569/10199/20 слідує, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Однак, за змістом даної постанови досліджувалося питання встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, а не факт відмови позивача від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Також, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.  Окрім того, слід зазначити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000121 та від 17 липня 2019 року у справі № 806/2555/17.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року по справі № 569/10199/20 не є доказом в даній справі, який спростовує наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, зокрема в частині  факту відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В той же час, така відмова позивача підтверджена іншими наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а також не заперечувалась позивачем.
При цьому, спірний наказ хоч і винесений на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за ст. 124, ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та висновках.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що дисциплінарний проступок не завжди передбачає безумовну наявність складу адміністративного правопорушення, оскільки проступок може полягати також у не дотриманні службової дисципліни. Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Тобто, судом в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, як вже зазначалось вище, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706) затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. 
Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Аналізуючи вищенаведене, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.
При цьому, позивач, всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від виконання законних вимог поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що, безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав скаржник, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. Колегія суддів вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
Як встановлено судом першої інстанції, з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області видано наказ від 24 червня 2020 року №1058, яким призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 . За результатами вказаного розслідування складено висновок від 25 червня 2020 року, який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області В.Самчуком.
Враховуючи вищенаведене, службове розслідування було проведено в межах місячного строку, визначеного ст. 18 Дисциплінарного статуту.
При цьому, колегія суддів зазначає, що будь-яких термінів щодо проведення службового розслідування Дисциплінарним статутом не встановлено, а тому за наявності всіх достатніх матеріалів службового розслідування, таке розслідування може бути проведено в найкоротші терміни.
Зі змісту висновку про результати службового розслідування щодо ОСОБА_1 , слідує, що особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку – перебування за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, що, у свою чергу, дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції.
Також, наведені обставини підтверджуються відеозаписами з нагрудної камери інспектора патрульної поліції згідно яких за кермом автомобіля марки «BMV530XD», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився ОСОБА_1 , який від проходження огляду на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовився. 
Крім цього, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії (бланк серії БД №222164) від 24 червня 2020 року (а.с.68), актом огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 24 червня 2020 року   (а.с.72); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції   (а.с.69); поясненнями свідків (а.а.с.70-71); рапортом поліцейської взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП А.Брик (а.с.73).
Щодо доводів позивача про те, що він був пасажиром, а не водієм, то такі спростовуються, зокрема, відеозаписами з нагрудної камери інспектора патрульної поліції «IMG_3129 MP4», тривалістю 45с, « 20200624083254001328.mov», тривалістю 8 хв. 07 с., з яких вбачається, що із салону автомобіля марки «BMV530XD», д.н.з. НОМЕР_1 , жодні інші особи, крім водія, не виходять, а водій після виходу починає втікати. При цьому, ОСОБА_1 дає пояснення поліцейським, що він є пасажиром автомобіля, та вказує на гр. ОСОБА_2 як на особу, що була за кермом вказаного транспортного засобу. В той же час, гр. ОСОБА_2 з`явився на місці вчинення ДТП лише через 30хв після затримання ОСОБА_1 . 
Крім цього, як встановлено колегією суддів в ході апеляційного розгляду справи рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2021 року у справі № 569/10106/20 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО № 18 № 729607 від 24 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі. Зі змісту вказаного рішення слідує, що судом встановлено факт перебування за кермом автомобіля марки «BMV530XD» д.н.з. НОМЕР_1 24 червня о 00 год. 30 хв. в м. Рівне саме ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, дії щодо затримання та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 згідно протоколів про вчинення адміністративного правопорушення серії БД №222164, серії БД №192759, серії БД №192758 та серії ДПО № 18 № 729607 від 24 червня 2020 року, були вчиненні в один день в той самий проміжок часу.
Щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, колегія суддів вважає, що за встановлених обставин службового розслідування, правомірність висновків яких підтверджена судом першої інстанції про грубе порушення службової дисципліни, що принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, то застосовуючи такий захід, відповідач діяв правомірно.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач власними діями порушив Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179.
Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
При цьому, службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, відповідно до норм законодавства, а спірний наказ прийнято на підставі та з дотриманням вимог Закону №580-VIII і Дисциплінарного Статуту, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на позивача було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з займаної посади у зв`язку із учиненням ним дисциплінарного проступку, тому відсутні підстави для поновлення позивача на службі в органах Національної поліції.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 460/5545/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.