Номер провадження: 33/813/669/21
Номер справи місцевого суду: 521/3626/21 
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Дубрянської Н.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривень.
Зі змісту вказаної постанови, вбачається, що 27 лютого 2021 року водій  ОСОБА_1 , керував автомобілем Lexus RX300 номерний знак НОМЕР_1 по вул. Космонавтів 38 у м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)в оскаржуваній постанові не має посилань на пояснення ОСОБА_1 , пояснення потерпілих та свідків;
2)працівником поліції не було дотримано встановленого законодавством порядку проведення огляду на стан сп`яніння;
3)до матеріалів справи в якості доказу надано протокол про адміністративне правопорушення, однак з даного протоколу не зрозуміло від чого відмовився ОСОБА_1 : від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів чи від проведення огляду в закладі охорони здоров`я;
4)в протоколі відсутні дані того, що ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалось пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити.
Одеський апеляційний суд належним чином сповістив  ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання його апеляційної скарги. 22.06.2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення слухання справи з підстав того, що він знаходиться на лікуванні, доказів на підтвердження даного факту суду не надано.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова районного суду – залишенню без змін з наступних підстав.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази: 
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №040807 від 27.02.2021 року з якого вбачається, що 27.02.2021 року о 22:58 год. в м. Одесі по вул. Космонавтів біля будинку 38, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем Lexus RX300 номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. До протоколу додані пояснення свідків, а також відеозаписи зі службових бодікамер №1642, 1321. ОСОБА_1 від пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення відмовився;
-пояснення свідка ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 27.02.2021 року він став свідком того, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
-пояснення свідка ОСОБА_3 , яких вбачається, що вона 27.02.2021 року о 23:30 год. стала свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не звертався ані до суду першої інстанції ані до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків в судовому засіданні, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.
Крім того з метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом було досліджено записи зі службових бодікамер, які були долучені до матеріалів справи.
З даних відеозаписів вбачається, що працівниками поліції у м. Одеса по вул. Космонавтів, 38 було зупинено автомобіль Lexus RX300 номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , на питання поліцейських: чи все у нього добре, бо поступив сигнал про сварку, ОСОБА_1 відповів, що так все добре. Після чого поліцейські запитали у нього водійське посвідчення. З розмови із ОСОБА_1 у поліцейських виникла підозра, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, оскільки мова його була нечітка, тому ОСОБА_1 поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також пройти огляд у медичній установі на що останній відмовився, та намагався усіляко цього уникнути. Спочатку він пропонував поліцейським неправомірну винагороду за те, що вони його відпустять, потім заважав заповнювати протокол. 
З відео також вбачається, що поліцейськими було запропоновано перехожим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стати свідками даної події, і у присутності даних свідків ОСОБА_1 було ще раз запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом спосіб, однак останній відмовився.
Коли свідки почали надавати свої пояснення, ОСОБА_1 поводився агресивно, заважав їм це робити.
А тому посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі про те, що працівником поліції не було дотримано встановленого законодавством порядку проведення огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.
Саме з підстав відмови  ОСОБА_1  від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушення з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відображена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 040807 від 27.02.2021 року, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також у відеозаписах з нагрудних камер.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 27.02.2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Посилання ОСОБА_1 про те, що в оскаржуваній постанові не має посилань на пояснення ОСОБА_1 , пояснення потерпілих та свідків, також не знайшло свого підтвердження, оскільки судом першої інстанції були досліджені всі докази, які містяться у матеріалах справи. Крім того, також було зазначено, що ОСОБА_1 був присутнім у судовому засіданні та вину свою не визнав. Тому посилання ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які були перевірені в ході апеляційного розгляду справи, а тому на думку апеляційного суду є такими, які направлені на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Інших належних та допустимих доказів на підтвердження своєї невинуватості, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надав.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова