Номер провадження: 22-ц/813/2278/21 
Номер справи місцевого суду: 1519/14075/2012
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1519/14075/2012
Номер провадження: 22-ц/813/2278/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О. 
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.,

учасники справи: 
- позивач – Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», 
- відповідачі – 1)  ОСОБА_1 , 2)  ОСОБА_2 , 3)  ОСОБА_3 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Роїк Д.Я. 04 березня 2014 року, 
встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі - 500 649,26 грн.. Також позивач просить стягнути рівними частинами з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на користь AT «Дельта Банк» судовий збір у розмірі - 3 219,00 грн.. 
Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 29 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 510-013/ФКВІП-08 (далі – Кредитний договір), за з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі - 62 730,00 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 29 липня 2008 року по 26 липня 2023 року. Мета кредитування - споживчі цілі.
30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.
Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов`язань AT «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року.
Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 510-013/ZФПOP-08/l від 29.07.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 (Поручитель), ОСОБА_1 (Боржник), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.
Крім того, виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 510-013/ZФПOP- 08/2 від 29.07.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 (Поручитель), ОСОБА_1 (Боржник), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник.
Однак, зобов`язання не виконуються, у зв`язку з чим, станом на 12.07.2012 року наявна заборгованість у сумі: - 500 649,26 грн. з яких: - сума заборгованості за кредитом - 460 455,95 гри.; - сума заборгованості за відсотками - 33 817,98 грн.; - сума комісій, передбачених Договором - 6 375,33 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 5).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року - задоволено у повному обсязі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01015, м. Київ, вул. Фрунзе, буд.39, код ЄДПОУ 34047020, р/р НОМЕР_4 , МФО 380236) заборгованість за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року в розмірі – 500 649 грн. 26 коп..
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі – 3 219 грн. 00 грн.
Заочне рішення суду мотивоване тим, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, у тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору. Однак, зобов`язання не виконуються, у зв`язку з чим станом на 12.07.2012 року за наявна заборгованість у сумі - 500 649,26 грн. (Т. 1, а. с. 79 - 80).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 січня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 залишено без задоволення (Т. 1, а. с. 236 - 238).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Гаврилін Антон Володимирович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що: 1) заява на отримання готівки не може засвідчити надання грошових коштів через касу банку позичальнику без відповідного підпису останнього; 2) ОСОБА_1 не отримувала повідомлення про судові засідання, оскільки рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися до суду з незрозумілих для ОСОБА_1 причин; 3) виписка по особовому рахунку, на яку посилається суд та позивач, є новим доказом; 4) витяг з договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань не має жодної юридичної сили, адже він не містить підпису та печатки кредитора (Т. 2, а. с. 97 - 103).

2.5 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористались право надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.02.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 114 - 115).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014року залишено без руху (Т. 2, а. с. 123-124).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від  26.03.2020 року поновлено представнику ОСОБА_1 – ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року. Зупинено дію заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року (Т. 2, а. с. 132 - 133).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.03.2020 року призначено справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року до судового розгляду (Т. 2, а. с. 134).
Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 09 квітня 2020 року №914/0/15-20 суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.
На підставі цього, керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.
Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2020 року визначено склад колегії суддів: - головуючий суддя - Заїкін А.П.; - судді - Дрішлюк А.І., Драгомерецький М.М..
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.05.2020 року цивільну справу прийнято до провадження судді Заїкіна А.П. (Т. 2, а. с. 140 - 141).
У вересні 2020 року до апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс»), в якому товариство просить залучити його до участі у справі в якості правонаступника Банку (Т. 2, а. с. 156 - 157).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2021 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС»  до участі у справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (Т. 2, а. с. 192 - 194).
У судовому засіданні адвокат Гаврилін А.В., діючий від імені ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_6 , діючий від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Гавриліна Антона Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

29.07.2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 510-013/ФКВІП-08, за умовами якого ТОВ «Український промисловий банк» надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі – 62 730,00 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 29.07.2008 р. по 29.07.2023 р..  
В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 29.07.2008 року укладено договір поруки № 510-013/ZФПОР-08/1, згідно з яким ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору, солідарно у повному обсязі.
В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 29.07.2008 року укладено договір поруки № 510-013/ZФПОР-08/2, згідно з яким ОСОБА_3 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору, солідарно у повному обсязі.
30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», відповідно до умов якого, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема по кредитному договору № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року.
ОСОБА_1 не виконує встановлених кредитним договором обов`язків, тому станом на 12.07.2012 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року, склав – 500 649 грн. 26 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом – 460455,95 грн.; - заборгованість за відсотками – 33817,98 грн.; - заборгованість за комісією – 6375,33 грн..
У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів ПАТ «Дельта Банк» неодноразово здійснювало повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак, кредитна заборгованість позичальником погашена не була.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику в тому обсязі та у строк, встановлений договором.
Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, п. 1.1 договору поруки Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За змістом ст. 635 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно п.1 ст. 553, п.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Відповідно до п.1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.
Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції. 

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Щодо доводів апелянта про ухвалення рішення за його відсутності, несповіщення його про судове засідання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до матеріалів справи, відомості про сповіщення ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 23.11.2012 року, 31.01.2013 року, 20.03.2013 року, 15.05.2013 року, відсутні. 
У судовому засіданні, яке було призначено на 03.10.2013 року, приймав участь представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом судового засідання (Т. 1, а. с. 61).  ОСОБА_7 під розписку був повідомлений про судове засідання, призначене на 04.12.2013 року (Т. 1, а. с. 62).
Разом з тим, рекомендоване поштове повідомлення щодо вручення судової повістки на судове засідання, призначене на 29.01.2014 року, на ім`я ОСОБА_2 , повернулось до суду з відміткою «за закінчення терміну зберігання».
Рекомендоване поштове повідомлення щодо вручення судової повістки на судове засідання, призначене на 04.03.2014 року, на ім`я ОСОБА_2 , повернулось до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 76 ЦПК України (в редакції ЦПК України, що діяла на момент розгляду справи), судові повістки, адресовані фізичній особі, вручаються їм під розписку; якщо особу, який адресовано повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України (станом на момент ухвалення рішення) у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)». Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Повернення до суду рекомендованих поштових повідомлень з відмітками про закінчення терміну зберігання не можуть свідчити собою належне сповіщення сторони про судове засідання.
Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Доводи апелянта про те, що заява на отримання готівки від 29.07.2008 року не може засвідчити надання грошових коштів через касу банку саме відповідачу без відповідного підпису відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_1 здійснювала погашення кредитної заборгованості вже AT «Дельта Банк» готівкою через касу банку, що підтверджується розрахунком заборгованості №510-013/13/ФКУП-08 від 29.07.2008 та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 з 02.07.2010 року по 08.01.2018 року. Тобто, дії з часткової сплати боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку.
Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, колегія суддів виходить з наступного.
29 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Український промисловий банк» та гр. ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 510-013/ФКВІП-08 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі - 62 730,00 доларів США, з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 29 липня 2008 року по 26 липня 2023 року. Мета кредитування - споживчі цілі.
Відповідно до п. 2.4., 2.5. Договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 348,00 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.
Згідно п. 1.5., 2.6., 2.7 Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.
Згідно п. 1.7, п. 2.10 Договору щомісячна комісія за управління кредитом складає 0,10 % відсотка від суми кредиту визначеної у п. 1.1. кредитного договору. Нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок Банку.
Відповідно до п. 6.2 Договору, Банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями умов цього Договору та договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором, а Позичальник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у випадках, передбачених пп. а – ж, в тому числі і в випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені Договором.
ОСОБА_1 не виконує встановлених кредитним договором обов`язків, тому станом на 12.07.2012 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року, склав – 500 649 грн. 26 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом – 460455,95 грн.; - заборгованість за відсотками – 33817,98 грн.; - заборгованість за комісією – 6375,33 грн..
Відповідачами не спростовано наявності заборгованості у розмірі – 500 649,26 грн..
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги Банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у сумі – 500 649,26 грн. підлягають задоволенню.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга адвоката Гавриліна Антона Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до вирішення справи за відсутності неповідомленого апелянта, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною другою пунктом третім статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст..382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснює перерозподіл судових витрат пропорційно до задоволених вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» сплатило судовий збір у розмірі – 3 219грн..
Отже, підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках судовий збір у розмірі – 3 219 грн. 00 грн., тобто з кожного по – 1 609 грн. 50 коп..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гавриліна Антона Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , – задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою - АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, код ЄДРПОУ - 42251700) заборгованість за кредитним договором № 510-013/ФКВІП-08 від 29.07.2008 року в розмірі – 500 649 (п`ятсот тисяч шістсот сорок дев`ять) грн. 26 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка проживає за адресою - АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, код ЄДРПОУ - 42251700) судовий збір в рівних частках у розмірі – 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 00 грн., тобто з кожного по – 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн. 50 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова