Справа № 462/3917/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О. 
Провадження № 33/811/661/21                 Доповідач: Гуцал І.П. 

ПОСТАНОВА

30 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., перевіривши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

вищезазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 годин. 
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року,  ОСОБА_1   26 квітня 2021 року через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу,в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови; оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що рішення у справі винесено без його участі, а повного тексту постанови ним отримано не було. З повним текстом оскаржуваної постанови ознайомився через Єдиний реєстр судових рішень 14 квітня 2021 року під час консультації в адвоката.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до висновку, що таке до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за №56070778 був складений 10 червня 2019 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шумилом А.В. у присутності ОСОБА_1 (а.с. 2-4). При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Про судове засідання, призначене суддею Залізничного районного суду м. Львова на 19 липня 2019 року, ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).
Так, Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, копія постанови відносно ОСОБА_1 скеровувалась останньому 28 серпня 2019 року, що стверджується супровідним листом Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 26).
З огляду на те, що ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду такого, враховуючи обмежені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, може проводитись у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя апеляційного суду дійшов до висновку, що наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є такими, які можна визнати поважними, а клопотання про поновлення строку не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про наявність інших поважних причин, що перешкодили останньому вчасно звернутися з апеляційною скаргою.
При цьому, суддя апеляційного суду також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) та у справі Устименко проти України (заява № 32053/13, п. 47, остаточне від 29 січня 2016 року), Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
З огляду на викладене, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтуванні клопотання, не є переконливими та поважними, а відтак не можуть бути підставою для поновлення йому такого строку. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2019 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.