ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 р. 	Справа № 520/1723/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 11.03.21 року у справі № 520/1723/21
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому просила:
- визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (в особі відділу перерахунків пенсій № 4, управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області) № 2000-0308/111842 від 30.12.2020 року щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі № 520/1723/21 позов задоволено.
Визнано незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області в особі відділу перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0308/111842 від 30.12.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р. у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі № 520/1723/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 р. були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами. Таким чином, з 18.02.2020 порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів регулюється статтею 142 Закону України №1402-VІІІ від 02.06.2016 р. Враховуючи зазначене, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Закону України від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ, не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020 року, право виникає відповідно до статті 142 Закону №1402-VІІІ. Суддям у відставці, яким за зверненнями до 18.02.2020 р. перерахунок проведено з 01.01.2020 р. виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VІ, перерахунок після 18.02.2020 р. буде здійснюватися лише при збільшенні розміру суддівської винагороди. Також зазначає, що спору щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по даній справі не існує. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці відносно суддівської винагороди є передчасним.
Позивач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Зміївського районного суду Харківської області.
21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідки від 04-52/252 (а.с.13). 
Рішенням відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення  головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.12.2020 р. №2000-0308-8/111842 позивачці відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, з посиланням, зокрема на те, що до теперішнього часу порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не визначено (а.с.16-17).
Не погодившись з цим рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача про відмову позивачу у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 82% суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України.
Частиною першою статті 126  Конституції України  визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується  Конституцією  і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає  Закон України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016  №1402-VIII  (далі - Закон № 1402-VIII).
У відповідності до п. 2 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII  визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII  судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним  Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених  Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з ч. 3  статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;  судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Розділом ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 22 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VІII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим  Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності  Законом № 1402-VIII  пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону №2453-VI.
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону № 2453-VI  (пункт 23 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).
Законом України від 16.10.2019 №193-IX “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування”, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення”, якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим  Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України № 2453-VI.
Згідно з п. 24 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення”, становить з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;  для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно з п. 25 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
У інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності  Законом №1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону.
Досліджуючи поняття “щомісячне довічне грошове утримання судді”, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У  Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013  (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020  визнані такими, що невідповідають  Конституції України  (є неконституційними),  положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим  Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону.
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Таким чином, судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному  Законом № 1402-VIII. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
У зв`язку з викладеним,  Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, пункт 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнав неконституційним.
Відповідно до ч. 1  статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII “Про Конституційний Суд України”, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають  Конституції України  або якщо була порушена встановлена  Конституцією України  процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 року у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 року в справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з  ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно до  Закону України № 1402-VIII.
У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).
Згідно з частиною другою статті 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність.
Забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.
Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2рп/2020 не змінювалися розміри суддівської винагороди та не розглядалося питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, оскільки до винесення Конституційним Судом України рішення розмір суддівської винагороди був диференційованим в залежності від підтвердження суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (у разі підтвердження відповідності займаній посаді розмір винагороди більший, ніж до того) та саме після винесення вказаного рішення розмір суддівської винагороди суддів, які не підтверджували відповідність займаній посаді, зрівнявся з суддівською винагородою суддів, що вже підтвердили таку відповідність, тобто вказаний розмір фактично підвищився, що і є підставою для перерахунку довічного грошового утримання.
Інших підстав для відмови позивачу в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці пенсійним органом зазначено не було.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі відповідної довідки.
Згідно із вимогами ч. 2  ст. 77 КАС України  встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30 грудня 2020 року №2000-0308/111842 є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованими.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р. у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252.
30.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №4, яким відмовлено судді у відставці ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки до теперішнього часу порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не визначено. 
Тобто, питання щодо відсоткового розміру для нарахування щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до змісту заяви від 21.12.2020 року позивачем не ставилось, в рішенні № 4 від 30.12.2020 року, що є предметом спору в цій справі, це питання не було розглянуто, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушеного права позивача суб`єктом владних повноважень в цій частині.
Оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному  Законом № 1402-VIII  на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 відповідачем не проведений, тому колегія суддів вважає передчасними вимоги в частині визначення відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання. 
У випадку незгоди із проведеним відповідачем перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі визначеному Законом № 1402-VIII на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252, зокрема, в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди для обрахунку суми довічного грошового утримання, позивач не позбавлений права оскаржити вказані дії та рішення у судовому порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року на підставі довідки ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Таким чином, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р. у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум, підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р., зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
В іншій частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі № 520/1723/21 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р. у розмірі 82 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 р., зазначеної у довідці ТУ ДСА України у Харківській області від 28.02.2020 року за № 04-52/252 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року у справі № 520/1723/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко