ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6088/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Олефіренко Н.А.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі №280/6088/20 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпласт-ЗП"  до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області, Головне управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,- 

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Поліпласт-ЗП" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, третя особа, яка  не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Запорізькій області, в якому просило  скасувати постанову №12ДФС-ФС від 16.04.2020 про накладення штрафу на позивача у сумі 47230,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області №12ДФС-ФС від 16.04.2020 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліпласт-ЗП" штрафу у сумі 47230 (сорок сім тисяч двісті тридцять) грн. 00 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно до приписів ст. 312 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ТОВ «Поліпалст-ЗП» є юридичною особою, що зареєстрована 20.03.2008 з основним видом діяльності згідно КВЕД 20.16 «Виробництво пластмас у первинних формах» (а.с.13-20).
З пояснень позивача, суду також стало відомо, що керівник ТОВ «Поліпласт-ЗП» ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.
Як свідчать матеріали справи, через контактний центр ІДД ГУ ДПС у Запорізькій області отримано анонімне звернення від 26.11.2019 за №Анонім/554/ЗЗТЗ, що у ФОП ОСОБА_1 , який є одночасно керівником ТОВ «Поліпласт-ЗП» за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , працюють неоформлені працівники у сфері будівництва (а.с.89).
У зв`язку з зазначеним та на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.7 п.80.2, п.80.6 ст.80 Податкового кодексу України, наказів Головного управління ДПС у Запорізькій області від 05.02.2020 №351, від 24.01.2020 №218 та направлень на перевірку,  проведено фактичні перевірки ТОВ «Поліпласт-ЗП» (а.с.21, 91-93, 104-106).
06.02.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Перевірка проведена об`єкту  - офіс ТОВ «Поліпласт-ЗП», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд.119.
На підставі проведеної перевірки, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області складено акт (довідка) від 17.02.2020 №49/08-01-33-05/35802886, відповідно  до висновків якого встановлено,  що на момент перевірки у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась ОСОБА_2 , яка повідомила, що прийшла допомогти підготуватись до виставки ТОВ «Поліпласт-ЗП». Під час очікування керівника працювала за окремим столом (комп`ютером). (а.с.22-23). Письмові пояснення стосовно працівника ОСОБА_2 та документи, підтверджуючі трудові відносини, або інші  договори на виконання послуг з організації виставки керівником ТОВ «Поліпласт-ЗП» не надано.
Наведене свідчить про порушення позивачем приписів ст. ст.24, 26 КЗпП України, а саме, використання праці ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин.
Таким чином, фактичною перевіркою з питань праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, порушень не встановлено, про що складено довідку про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) №53/08-01-33-05/35802886 від 17.02.2020 (а.с.24-25).
Листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20.02.2020 №11610/10/08-01-33-06-10 Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області надіслано копію акту фактичної перевірки від 17.02.2020 №49/08-01-33-05/35802886 ТОВ «Поліпласт-ЗП» для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства (а.с.80).
Повідомленням про розгляд справи від 11.03.2020 №08/03.4-06/2504 позивача повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів (а.с.81).
16.04.2020 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №12 ДФС-ФС, якою на ТОВ «Поліпласт-ЗП» накладено штраф у розмірі 47230, 00 грн (а.с.26).
26.05.2020 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62162321 з виконання постанови №12 від 16.04.2020, видану ГУ Держпраці у Запорізькій області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпласт-ЗП» штрафу у розмірі 47230,00 грн, на виконання якої на рахунки позивача накладено арешт (а.с.29-32).
Не погодившись з винесеною Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області постановою №12ДФС-ФС від 16.04.2020, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанови ГУ Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №12ДФС-ФС від 16.04.2020, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ст. 259 КЗпП України    передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Відповідно до ч. 1    ст.260 КЗпП України    державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Водночас  згідно з пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до приписів пп.41.1.1    п.41.1    ст.41 Податкового кодексу України такими контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з пп.75.1.3    п.75.1    ст.    75 Податкового кодексу України    фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Припису п.п. 80.2.7    п.80.2    ст.80 Податкового кодексу України    передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту акта №49/08-01-33-05/35802886 від 17.02.2020  фактичною перевіркою встановлено факт використання ТОВ «Поліпласт-ЗП» праці ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин, що стало підставою винесення ГУ Держпраці у Запорізькій області оскаржуваної постанови про накладення штрафу. 
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265    Кодексу законів про працю України    та ч.2-7    ст. 53 Закону України    “Про зайнятість населення” врегульовано  Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим    постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013    (далі    - Порядок №509).
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи, акт перевірки отримано позивачем 06.03.2020 року (а.с.80).
11.03.2020 року відповідачем сформовано повідомлення про розгляд справи (а.с.81), 12.03.2020 вказане повідомлення направлено позивачу, про що свідчить копія фіскального чеку, долучена до матеріалів справи (а.с.82).
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (п.4 Порядку №509).
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в    абзацах третьому - сьомому    пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
При цьому другий примірник оскаржуваної постанови про накладення штрафу надіслано позивачу послугами поштового зв`язку 17.04.2020, про що на примірнику постанови зроблено відповідну позначку (а.с.83-84).
Таким чином, вищевикладене свідчить про  дотримання відповідачем приписів Порядку №509.
Щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкції внаслідок порушення останнім вимог ч. 3    ст.24 КЗпП України    колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 1    ст. 3 КЗпП України    законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України    визначено, що законодавство про працю складається з    Кодексу законів про працю України    та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом    ст. 21  КЗпП України    трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Статтею 24  КЗпП України    передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 Кодексу законів про працю України).
З аналізу вищенаведеного вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 24.12.2019 у справі №823/1167/16, від 05.02.2020 у справі №620/3913/18, від 06.02.2020 у справі №0840/3690/18, від 03.03.2020 у справі №1540/3913/18.
З акту перевірки вбачається, що підставами для висновків акту про те, що присутня  під час перевірки позивача особа - ОСОБА_2 є працівником ТОВ «Поліпласт-ЗП» слугували витребувані пояснення вказаної особи та відсутність документів, підтверджуючих трудові відносини з даною особою, оскільки остання з позивачем в трудових відносинах не перебувала, не залучалась для виконання будь-яких робіт безпосередньо позивачем. 
Відсутність трудових відносин між ОСОБА_2 та позивачем також було підтверджено свідками, допитаними судом першої інстанції.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що зазначені в акті перевірки обставини не є належним доказом вчинення позивачем порушень ст.24 КЗпП України, оскільки не містять жодних відомостей, які б свідчили про існування трудовіх відносин між ТОВ «Поліпласт-ЗП»  та ОСОБА_2 . 
Отже, наведене свідчить про те, що висновки акту перевірки №49/08-01-33-05/35802886 від 17.02.2020 року є протиправними.
Частиною 1 ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом ч.3-4 ст. 265 Кодексу законів про працю України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (п.4 Порядку №509).
З позиції відповідача, при складенні постанови про накладення штрафу, уповноважені посадові особи Головного управління Держпраці у Запорізькій області діяли у межах повноважень, наданих законодавством, що доводить правомірність її складання.
Водночас, відповідачем при дотримані процедури винесення оскаржуваної постанови не дотримано норм п.4 Порядку №509, оскільки під час розгляду справи і дослідження матеріалів не встановлено прямих доказів винуватості позивача у вчиненні порушень трудового законодавства України, або суперечностей в документах, що були підставами проведення фактичної перевірки, отже оскаржувана постанова про накладення штрафу на ТОВ «Поліпласт-ЗП» є безпідставною.
Доводи апелянта стосовно неправомірності розподілу судових витрат, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що відповідно до приписів ст.ст. 132, 134  КАС України  позивачем до матеріалів справи надано відповідні документи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема договір, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжне доручення (а.с. 43-49, 153).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі №280/6088/20 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко