Справа № 127/3630/21 
Провадження № 33/801/390/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Мандзюка В. А. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, –

встановив:

       Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 30 січня 2021 року о 18 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Стрілецька, 3 він керував автомобілем «Volvo FM», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків.
       Захисник ОСОБА_1 – адвокат Мандзюк В. А. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року, а провадження у справі закрити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що інкриміноване ОСОБА_1 діяння, станом на момент його вчинення, не охоплювалось складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 № 2617-VIII (далі – Закон № 2617-VII). 
       Вказував, що працівниками поліції огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а тому, відповідно до частини 5 даної статті, вважається не дійсним. 
       Зазначав, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Працівники поліції його прохання проігнорували та запропонували одразу проїхати у заклад охорони здоров`я.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 017832 від 30 січня 2021 року 30 січня 2021 року о 18 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Стрілецька, 3 ОСОБА_1 керував автомобілем «Volvo FM», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків.
       В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не відмовляється, проте необхідності їхати в медичний заклад не має, оскільки це суперечить статті 266 КУпАП.
       З пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що на запитання поліцейського про причини відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 повідомив, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
       Факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не заперечував і сам ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією частини першої статті 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі – Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
       Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Відповідно з пунктом 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Отже відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
       Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції не проводили і не пропонували провести огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не заслуговують на увагу, оскільки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в пункті 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, тому огляд на стан наркотичного сп`яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, від якого ОСОБА_1 відмовився.
       Недоречним є також доводи апеляційної скарги на недопустимість доказів з огляду на положення частини п`ятої статті 266 КУпАП, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у зв`язку з відмовою не проводився і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
       Крім того, доводи захисника про те, що частина перша статті 130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VII, не містила на час вчинення адміністративного правопорушення відповідальності за керування траспортним засобом в стані сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону.
       Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 № 2617-VIII, яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Зокрема, у зв`язку з набранням чинності цього Закону відповідальність за керування транспортними засобами в тому числі в стані алкогольного сп`яніння була закріплена у статті 286-1 Кримінального кодексу України (далі – КК України), а стаття 130 КУпАП змінена. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року (далі – Закон № 720-IX), виключено положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.
       Закон № 720-IX від 17 червня 2020 року набрав чинності 03 липня 2020 року.
       Отже, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто в редакції до 01 липня 2020 року.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування чи зміни постанови суду.
       Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, –

постановив:

       Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Мандзюка В. А. залишити без задоволення, а постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року – без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                                  О. С. Панасюк