ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/3595/20 пров. № А/857/3836/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хомича О.Р.,  
позивача                                                                   ОСОБА_2 ,
представника позивача                                          Мельник Л.Я.,   
представника відповідача                                      Рак З.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року (прийняте у м. Львові суддею Карп`як О.О.; складене у повному обсязі 25 січня 2021 року) в адміністративній справі № 380/3595/20 за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ Львівської митниці ДФС за підписом в.о. начальника Львівської митниці ДФС, голови Комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Р. Антоняка від 13.04.2020 № 72-о "Про звільнення ОСОБА_2 ";
- поновити його на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС;
- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.04.2020 по день поновлення на посаді;
- визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС щодо невжиття заходів з забезпечення його переведення на роботу до правонаступника - Галицької митниці Держмитслужби у зв`язку зі звільненням з причини реорганізації Львівської митниці ДФС та зобов`язати Львівську митницю ДФС забезпечити переведення ОСОБА_2 на посаду головного державного інспектора відділу № 5 митного поста "Мостиська" Галицької митниці Держмитслужби;
- визнати протиправною бездіяльність Галицької митниці Держмитслужби щодо не пропонування вакантної посади та не переведення його на вакантну посаду у Галицькій митниці Держмитслужби, що відповідає його кваліфікації, або нижчу посаду за його згодою;
- зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби запропонувати йому вакантну посаду та перевести (призначити) його на посаду головного державного інспектора відділу № 5 митного поста "Мостиська" Галицької митниці Держмитслужби, а за її відсутності - на іншу рівнозначну посаду у Галицькій митниці Держмитслужби;
- стягнути з Львівської митниці ДФС на його користь моральну шкоду завдану її протиправними діями та рішеннями у розмірі 25 000 грн;
- стягнути з Галицької митниці Держмитслужби на його користь моральну шкоду завдану її протиправними діями та рішеннями у розмірі 25 000 грн;
- судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, яке в частині позовних вимог залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано наказ Львівської митниці ДФС за підписом в.о. начальника Львівської митниці ДФС, голови Комісії з реорганізації Львівської митниці ДФС Романа Антоняка від 13.04.2020 № 72-о «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС.
Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 60 930,60 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 7220 грн, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів допустити до негайного виконання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 840 грн 80 коп. сплаченого судового збору.

29 грудня 2020 року представник позивача подала до суду першої інстанції заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Представник відповідача заперечила проти задоволення вказаних вимог.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн 00 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, його оскаржила Галицька митниця Держмитслужби, яка вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами. Тому просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про відшкодування витрат та професійну правничу допомогу відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати на правничу допомогу є безпідставно завищеними, необґрунтованими в частині надання певних послуг, не підтверджені належними доказами, не відповідають принципам розумності та є неспівмірними із складністю справи і обсягом виконаних робіт

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач та його представник, вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, за змістом частин третьої, четвертої якої:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Професійну правову допомогу позивачу надавала адвокат Мельник Л.Я. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 21.12.2017 серія ЛВ №000819) на підставі ордеру серії ВС № 1023417 на надання правової допомоги та договору про надання правової допомоги № 04/05/20-2 від 04.05.2020.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги копії: договору про надання правової допомоги від 04.05.2020, додаткового договору № 1 до договору № 04/05/20-2 про надання правової допомоги від 04.05.2020, акта передачі/приймання наданих послуг № 22/12-04/05/20-2 від 22.12.2020; меморіальні ордери № 2733628SB від 07.05.2020 та № @2PL652914 від 31 серпня 2020, копію 

Згідно акта передачі/приймання наданих послуг № 22/12-04/05/20-2 від 22.12.2020, адвокатське об`єднання «Емел партнерс» в особі голови Мельник Л.Я., на підставі договору № 04/05/20-2 про надання правової допомоги від 04.05.2020, було здійснено таке:
- підготовка і подання до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви (сумарно витрачено 4 години часу);
- підготовка і подання до Львівського окружного адміністративного суду письмових відповіді на відзиви, 2-ох заяв про відшкодування витрат на правову допомогу і 7-ми клопотань про долучення додаткових письмових доказів у справі № 380/3595/20 (сумарно витрачено 10 годин часу);
- представництво інтересів клієнта у судових засіданнях у Львівському окружному адміністративному суді у справі № 380/3595/20 - на стадії підготовчого провадження та на стадії судового розгляду (сумарно витрачено 5 годин часу).
Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки та становить 5000 грн.

Частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції вказав таке.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За змістом частини дев`ятої цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Львівської митниці ДФС на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а. 

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (серед інших).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд дійшов висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

А відповідачами не надано обґрунтувань на спростування наявності підстав для стягнення таких витрат.

Загалом погоджуючись із такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду разом з тим зауважує, що судом першої інстанції не враховано приписи частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_2 було задоволено частково, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та змінити додаткове рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих судових витрат на правову допомогу - цифру «5000 (п`ять тисяч)» в абзаці третьому резолютивної частини додаткового рішення змінити цифрою «4000 (чотири тисячі)». 
У решті додаткове рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного визначення розміру витрат на правову допомогу, через що додаткове рішення суду першої інстанції необхідно змінити у зазначений вище спосіб.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року в адміністративній справі № 380/3595/20 змінити, замінивши в абзаці третьому резолютивної частини додаткового рішення цифру «5000 (п`ять тисяч)» на цифру «4000 (чотири тисячі). 

У решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.  

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 15 квітня 2021 року.