Справа № 362/4895/16-к
Провадження 1-кп/991/145/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
13 квітня 2021 року                                                                        м. Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретар судового засідання ОСОБА_4 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 
потерпілої ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2016 року за № 42016110000000264, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Новоградівка Донецької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вищим антикорупційним судом здійснюється судовий розгляд згаданого кримінального провадження.
Судом було призначено судові засідання, зокрема, у такі дати: 18.03.2021 р., 06.04.2021 р. та 13.04.2021 р.
17.03.2021 р. через канцелярію до Вищого антикорупційного суду електронною поштою надійшла заява від захисника ОСОБА_9 щодо неможливості її участі та участі обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому розгляді, призначеному на 18.03.2021 р., у зв`язку з його хворобою (т. 13, а.с. 62) та долучила копію листка непрацездатності (т. 13, а.с. 63).
Разом із тим 06.04.2021 р. (т. 13, а.с. 86-88) та 13.04.2021 (т. 13, а.с. 107-109) захисник ОСОБА_9 електронною поштою надіслала до суду власні заяви про відкладення судового розгляду, в яких вказала про неможливість свого прибуття та прибуття обвинуваченого ОСОБА_8 у судові засідання у зв`язку із запровадженими транспортними обмеженнями, пов`язаними із посиленням карантинних заходів у м. Києві, водночас, не вказавши в чому саме полягають їх труднощі щодо прибуття та в обгрунтування своїх клопотань не надала жодних документів.
Водночас, у судові засідання обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив.
Суд за власною ініціативою поставив на обговорення учасників судового засідання питання щодо накладення грошового стягнення на обвинуваченого ОСОБА_8 . 
Прокурор уважав, що, оскільки інший обвинувачений – ОСОБА_7 у судове засідання прибув, то обвинувачений ОСОБА_8 також мав можливість прибути у судове засідання, а тому на нього необхідно накласти грошове стягнення.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.
Вирішуючи питання накладення грошового стягнення, суд виходить із такого.
Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК, обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття – заздалегідь повідомити про це.
У ч. 1 ст. 138 КПК наведено перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, серед яких у п. 3 – обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини), у п. 8 – інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
Відповідно до ст. 139 КПК, якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом) не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – у випадку не прибуття на виклик слідчого судді, суду.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 144 КПК, грошове стягнення під час судового провадження накладається за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою суду.
Згідно з ч. 2 ст. 146 КПК, під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання.
Згідно зі ст. 318 КПК, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення.
Із системного аналізу ст. 42 КПК, убачається, що беззаперечним обов`язком обвинуваченого є його явка за викликом до суду, а в разі наявності поважних причин неможливості прибути за викликом до суду у визначений час, передбачених ст. 138 КПК, обвинувачений зобов`язаний заздалегідь повідомити про це суд.
Як установлено судом, виклики обвинуваченого ОСОБА_8 у судові засідання, призначені на 06.04.2021 р. та 13.04.2021 р. було здійснено вчасно та належним чином.
Разом із тим, будучи належним чином повідомленим, обвинувачений ОСОБА_8 у визначений час у судові засідання не з`явився, про причини свого неприбуття заздалегідь не повідомив, не надав суду документів на підтвердження поважності причин неприбуття.
Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку суду, свідчить про невиконання покладених на нього кримінальним процесуальним законом обов`язків.
Також у судові засідання не з`являється і захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , що унеможливлює заслуховування думки сторони захисту про застосування грошового стягнення. 
Оскільки законом передбачено негайний розгляд відповідного питання після його ініціювання, а також можливості подання стороною захисту згідно ст. 147 КПК клопотання про скасування грошового стягнення, суд уважає за можливе розглянути питання про накладення грошового стягнення за відсутності сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_8 .
Щодо доводів захисника ОСОБА_9 , висловлених у її заяві про відкладення судового розгляду, щодо неможливості прибуття обвинуваченого ОСОБА_8 у судові засідання через обмеження транспортного сполучення, суд зауважує, що в м. Києві дійсно встановлено обмеження міського транспортного сполучення, а перевезення пасажирів здійснюється лише за наявності спеціального квитка, разом із тим, заборон щодо міжміського транспортного сполучення немає. 
Водночас, суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання у м. Києві та фактично проживає у с. Гвоздів Васильківського району Київської області. Однак, інший обвинувачений у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_7 , який також проживає у Васильківському районі Київської області, у с. Іванковичі, прибув у судове засідання. На думку суду, наведене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_8 також мав можливість прибути в судові засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 121 КПК витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження підозрюваного, обвинуваченого, він несе самостійно.
З огляду на це, суд приходить до висновку про неприбуття обвинуваченого до суду за викликом 06.04.2021 р. та 13.04.2021 р. без поважних причин. Наведений факт, а також факт неповідомлення завчасно суду про причини свого неприбуття, свідчать про невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Неприбуття обвинуваченого спричинює порушення прав іншого обвинуваченого в цій справі та потерпілих на розгляд справи протягом розумного строку, а відсутність завчасного повідомлення суду – також спричинює відкладення і затримки в розгляді інших справ та ставить під загрозу право на обвинувачених на розгляд кримінальних проваджень в розумні строки в інших справах. 
У зв`язку із цим суд уважає за доцільне накласти на обвинуваченого ОСОБА_8 грошове стягнення в межах, передбачених ст. 139 КПК, а саме в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є більшим від мінімального розміру стягнення, однак складає 50% максимального розміру грошового стягнення.
Суд уважає, що, з огляду на неодноразовість неявки, мінімальний розмір стягнення буде недостатнім, водночас, грошове стягнення в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатнім для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись статтями 42, 139, 144, 146, 323 КПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Накласти грошове стягнення на обвинуваченого ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за неявку без поважних причин за викликом суду 06.04.2021 р. та 13.04.2021 р. та неповідомленння завчасно суду про причини свого неприбуття у розмірі 1-го прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2270 грн. 00 коп.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до положень ст. 147 КПК , він має право на подання клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення суду, який її виніс, у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність накладення грошового стягнення.
Клопотання подається до суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. 
Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3