УХВАЛА

26 квітня 2021 року 
м. Київ
справа №2-а-1496/11
адміністративне провадження №К/9901/12865/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стеценка С.Г., Стрелець .Г.,
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою  Фермерського господарства «Нива» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі  №   2-а-1496/11 за позовом  ОСОБА_1 до Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фермерське господарство «Нива» про визнання незаконним та скасування рішень
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконними та скасувати рішення ради від 16 грудня 2010 року "Про затвердження акту земельної комісії" та від 17 січня 2011 року "Про призупинення рішень Угринівської сільської ради".
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2019 року провадження по справі закрито.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Не погоджуючись із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24   березня 2021 року (повний текст постанови складено 29 березня 2021 року) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фермерське господарство «Нива» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства «Нива» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від  24  березня 2021  року  у  справі  №  2-а-1496/11.
Колегія суддів встановила, що у спірній ситуації заявник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі.
Право на касаційне оскарження визначено у статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з цією статтею учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Аналіз цієї статті дає підстави вважати, що відповідно до її частини першої до касаційного суду можуть бути оскаржені саме рішення суду першої інстанції, судовий розгляд в якій закінчено (частина третя статті 241 КАС України), після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, прийняті за наслідками розгляду апеляційної скарги на такі рішення.
У частині другій статті, яка аналізується, йдеться про право на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції після їх перегляду судом апеляційної інстанції.
Нарешті у частині третій цієї статті зазначено виключний перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до Верховного Суду.
Скаржник просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою згідно зі статтею 320 КАС України скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому, ухвала суду першої інстанції постановлена не по суті справи, оскільки позовна заява, яка в силу статті 159 КАС України є заявою по суті справи, судом не розглядалася.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якою, до того ж, спір по суті не вирішувався, не може бути предметом касаційного оскарження.
Касаційне провадження на вказану постанову суду апеляційної інстанції було відкрито помилково.
При цьому слід зазначити, що будь-яке відхилення від встановленого законом порядку касаційного перегляду призведе до порушення принципу правової визначеності.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін "суд, встановлений законом" у ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю, оскільки розгляд справи судом, який не має передбачених законом повноважень, не сумісний з обов`язками держави, визначеними у ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Аналогічна правова позиція стосовно можливості закриття касаційного провадження у справі, відкритого на судові рішення, які оскарженню не підлягають, висловлена в ухвалах Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №640/1266/19, від 21 листопада 2019 року у справі №640/2306/19, від 21 січня 2020 року у справі №629/1261/15-а, від 02 квітня 2020 року у справі №1.380.2019.001145, а також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №817/1768/18 (провадження № 11-809апп19).
Керуючись статтями 294, 328, 333, 359 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за скаргою Фермерського господарства «Нива» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі  №  2-а-1496/11.
Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Л.В. Тацій
Суддя                                                                                          С.Г. Стеценко
Суддя                                                                                          Т.Г. Стрелець