КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №369/1294/2018                                                                              Головуючий у І інстанції - Ковальчук Л.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/5250/2021                                      Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
01 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року
у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та приведення нежитлового приміщення у попередній стан, 
 
встановив:
 
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та приведення нежитлового приміщення у попередній стан, мотивуючи свої вимоги тим, що її дочка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач ОСОБА_3 в порушенням вимог законодавства України здійснює будівельні роботи, внаслідок чого в квартирі позивача з`явились тріщини, що завдало матеріальної шкоди та моральної шкоди.
Просила, стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду завданих збитків в розмірі 6093 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 
Зобов`язати ОСОБА_3 привести нежитлове приміщення №12 6-ої секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку що знаходиться у АДРЕСА_2 ,               у попередній стан, шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що вона мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , власницею якої є її малолітня дитина, ОСОБА_2 .
Дана квартира була придбана (про інвестована) позивачем ще у 2007 році.
На даху 6 секції багатоквартирного 4-х поверхового вищезазначеного житлового будинку, з 2016 року здійснювались внутрішні роботи у незаконно надбудованому мансардному приміщенні №12М, власником та забудовником якого був ОСОБА_3 .
Зі слів власника мансарди, ОСОБА_3 , він придбав дане приміщення на даху під забудову мансарди у фізичної особи.
Архітектурним проектом забудови у 2005 році було розроблено конструкцію 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_4 , що складається із декількох секцій.
Дім вводився в експлуатацію у 2012 році та реєструвався в БТІ з 4-ма поверхами та дахом. Будь-які надбудови у цьому будинку не передбачені.
Зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано листи ДАБІ №10/10-49/0809/06/01 від 08 вересня 2017 року; №10/10-80/2809/06/01 від 28 вересня 2017 року; №10/10-53/0501/06/01 від 05 січня 2018 року; №40-204-(0-9)/7105 від 17 серпня 2017 року, в яких чітко зазначено, що ОСОБА_3 порушив вимоги чинного законодавства та державні будівельні норми, та йому було заборонено проводити будівельні роботи.
На даний час повністю закінчені внутрішні роботи з утеплення стін та перекриття підлоги на 2 поверхи у незаконно надбудованому мансардному приміщенні №12М, всупереч припису ДАБІ у Київській області №С-2807/12 від 28 липня 2017 року про зупинення будівельних робіт.
В результаті незаконної надбудови, в квартирі позивача №44 на 2 поверсі на стінах та стиках, що прилеглі до несучих стін, стали поступово з`являтися мікротріщини, які поступово розширюються. У ванній кімнаті лопнула збоку та відійшла від пандусу акрилова ванна асиметричної форми, що зафіксована монтажним клеєм та примикає також до несучої стіни. В коридорі лопнула посередині підвісна гіпсокартонна стеля.
Актом ТОВ «ЖЕО Петропавлівська Експлуатуюча компанія» від 20 липня 2017 року було зафіксовано наявність тріщин в квартирі позивача.
18 січня 2018 року в квартирі позивача лопнула вертикально стяжка по шву між двома рядами керамічної плити на несучій стіні в ванній кімнаті заввишки від ванної до стелі.
Між міжкімнатною перегорожею та несучою стіною у ванній кімнаті з`явилась тріщина, в залі між несучою стіною та сумісною перегорожею є тріщина.
Також в квартирі АДРЕСА_5 з`явилась тріщина довжиною приблизно 1,30м. в місці стику внутрішньої перегородки на кухні з несучою стіною, дана тріщина знаходиться на одному вертикальному рівні з тріщиною в під`їзді.
Вважає, що переобладнання на даху (горищі) будинку призвело до порушення та руйнування конструктивних елементів та до погіршення технічного стану всього будинку в цілому.
Просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2 
ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8805559 від 02 вересня 2013 року.
15 листопада 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (прізвище після шлюбу ОСОБА_7 ) зареєстрували шлюб.
Згідно Акту обстеження №94 від 20 червня 2017 року вказано, що було проведено обстеження квартири АДРЕСА_6 та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири.
Разом з тим, причин виникнення вказаних тріщин не зазначено.
Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 17 серпня 2017 року вказано про внесення даних про початок виконання будівельних робіт за певними адресами та вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , однак ОСОБА_3 було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.
Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 08 вересня 2017 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , однак ОСОБА_3 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.
Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 28 вересня 2017 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , однак ОСОБА_3 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.
Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 05 січня 2018 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , однак ОСОБА_3 було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.
Згідно Акту обстеження №1 від 30 січня 2018 року вказано, що було проведено обстеження квартири АДРЕСА_6 та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири.
Разом з тим, причин виникнення вказаних тріщин не зазначено.
Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 30 січня 2018 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , однак ОСОБА_3 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.
ОСОБА_3 був власником нежитлового приміщення, творчої майстерні №12 за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43533081 від 09 вересня 2015 року.
Архітектором ОСОБА_8 було складено Проект архітектурних рішень по об`єкту: Реконструкція нежитлового приміщення (творчої майстерні) 12, в житловому будинку АДРЕСА_7 .
Починаючи з 18 липня 2018 року власником квартири АДРЕСА_9 став ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою №148707388 від 10 грудня 2018 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами тих обставин, що шкода, як зазначає позивач, у вигляді тріщин в квартирі, завдана діями відповідачів по справі, також не доведено вчинення неправомірних дій відповідачів по справі.
Однак з такими висновками колегія суддів у повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме листів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №10/10-49/0809/06/01 від 08 вересня 2017 року, №10/10-80/2809/06/01 від 28 вересня 2017 року, №10/10-53/0501/06/01 від 05 січня 2018 року, під час виїзду 28 липня 2017 року на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_7 , нежитлове приміщення АДРЕСА_8 , з метою проведення позапланової перевірки замовником будівництва ОСОБА_3 було недопущено посадову особу Департаменту до проведення перевірки, про що було складено відповідний акт від 28 липня 2017 року та вручено приписи від 28 липня 2017 року №С-2807/11з з вимогою допустити посадову особу Департаменту до проведення перевірки 10 серпня 2017 року та №С-2807/12 з вимогою зупинити з 28 липня 2017 року будівельні роботи за вищевказаною адресою об`єкту будівництва.
Під час виїзду 10 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки виконання замовником будівництва ОСОБА_3 вимог приписів від 28 липня 2017 року №С-2807/11, №С-2807/12 було встановлено, що вимоги вказаних приписів не виконані, а саме: посадову особу Департаменту не допущено до проведення перевірки на об`єкті будівництва та будівельні роботи на вказаному об`єкті будівництва  продовжуються. 
За результатами перевірки було складено акт  №Т-1008/4 та вручено припис від 10 серпня 2017 року №С-1008/6 з вимогою виконати припис від 28 липня 2017 року №С-2807/12 (зупинити будівельні роботи) та допустити посадову особу Департаменту  до проведення перевірки 30 серпня 2017 року.
Під час виїзду 30 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення  перевірки виконання замовником будівництва ОСОБА_3 вимог припису від 10 серпня 2017 року №С-1008/6 було встановлено, що вимоги вказаного припису не виконані, а саме посадову особу Департаменту не допущено до проведення перевірки на вказаний об`єкт будівництва та будівельні роботи реконструкції нежитлового приміщення  продовжуються. За результатами перевірки було складено акт №Т-3008/4.
Відповідно до ст.ст.7,12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. 
Невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
Згідно з п.3 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.
В силу вимог п.17,19 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.  
Відповідач не виконав вимог приписів.
Згідно з ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно з п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, перепланування житлових приміщень, що погіршує умови експлуатації та проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
Згідно з п.1.4.6 Правил №76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.
У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.
Згідно зі ст.152 ЖК України та п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572, переобладнання й перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.
Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, квартира, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього і воно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. 
Ознаками самочинного будівництва є: відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно зі ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання вимог припису.  
Відповідно   до   роз`яснень,   наданих   в п.22 Постанови   Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6   від 30 березня 2012 року «Про   практику   застосування   судами   статті 376 Цивільного   кодексу України (про   правовий   режим   самочинного   будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Зібраними і дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що відповідачем ОСОБА_3 не вжито передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на забезпечення виконання вимог приписів та усунення вчиненого правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині приведення не житлового приміщення у попередній стан.
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної і моральної шкоди з огляду на наступне.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як випливає з ст.1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то винний має довести відсутність своєї вини.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  
Матеріали справи не містять, а позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами тих обставин, що шкода, як зазначає позивач, у вигляді тріщин в квартирі, завдана діями відповідачів по справі.
У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення, а саме про зобов`язання ОСОБА_3 привести не житлове приміщення №12 шостої секції багатоквартирного чотирьохповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.
В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1233,40 грн.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, - 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та приведення не житлового приміщення у попередній стан задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 привести не житлове приміщення №12 шостої секції багатоквартирного чотирьохповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1233,40 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 07 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба