П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/7097/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Альчук Максим Петрович 
          Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 

16 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення № 1072, 76 сесії 8 скликання Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 22.05.2020 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . Зобов`язано Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,85 га.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій Вапнярської селищної ради.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки позивач один раз вже реалізував своє право на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тому він не має права отримувати земельну ділянку для ОСГ безкоштовно другий раз.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 12.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,85 га.
За результатами розгляду клопотання 22.05.2020 року на 76 сесії 8 скликання відповідачем прийнято рішення № 1072, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відмова мотивована ти, що рішенням 23 сесії 4 скликання від 08.09.2005 року позивачу безоплатно надано у власність земельну ділянку площею 0,1204 га для ведення особистого селянського господарства.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,85 га, після вже отримання попередньо у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1204 га, оскільки сумарний розмір земельних ділянок відповідає вимогам чинного законодавства щодо права осіб на отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли з приводу можливості громадянина одержати земельну ділянку, площею 0,85 га із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства після того, як позивачем вже реалізовано право приватизації земельної ділянки, площею 0,1204 га для ведення особистого селянського господарства, яка вже набута ним у власність у 2005 році.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
За змістом пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою слугував факт, що позивач вже скористався правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1204 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тобто реалізував своє право на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тому він не має права отримувати земельну ділянку для особистого селянського господарства безкоштовно другий раз.
До матеріалів справи залучено інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, зі змісту якої суд встановив, що у приватній власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,1204, кадастровий номер 0523955400:02:002:0047, цільове призначення якої - 01.03 для ведення особистого селянського господарства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу положень пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
А оскільки позивач у заяві від 12.02.2020 року просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею саме 0,85 га, колегія суддів, зважаючи на підтвердження належними доказами факту набуття позивачем у власність земельної ділянки площею 0,1204 га для цих потреб, визнає правомірною відмову відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, викладених у наказі від 5.03.2020 №6531-СГ.
Отже, враховуючи, що предметом даного спору є відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог, заявлених у даній справі позивачем відсутні, оскільки судовим розглядом підтверджено, що позивач вже реалізував своє право на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тому він не має права отримувати земельну ділянку для ОСГ безкоштовно другий раз.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.                 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області задовольнити.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.