П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13095/20	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
                                     
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                    -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької НВ.
                                                   -                   Кравченка К.В.
при секретарі                               -            Філімович І.М.
за участю: 
представника позивача – Порохової А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

25 листопада 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ,  в якому просить суд:
-стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 29 928 грн. 15 коп. по орендній платі з фізичних осіб на бюджетний рахунок UА57899998033419815000015608, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37984302, КБК 18010900, отримувач коштів УК у Подільському районі.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 29 928,15 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 рокуадміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 29 928 грн. 15 коп. по орендній платі з фізичних осіб на бюджетний рахунок UА57899998033419815000015608, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37984302, КБК 18010900, отримувач коштів УК у Подільському районі.

На вказане рішення судуфізична особа – підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 рокутапостановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім цього, апелянт заперечував проти  постановлення ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з безпідставним, на його думку, поновлення строку для подання позову після спливу 1172 днів з дня коли позивач дізнався про відмову відповідача сплачувати заборгованість.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

                            КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 є платником податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області та зареєстрована за адресою: 66344, Одеська область, Подільський район, с. Коси, згідно інформації ГУ ДМС України в Одеській області.
Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки про суми податкового боргу (а.с.7) та інтегрованої картки платника (ІКП) податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом по орендній платі з фізичних осіб становить 29928,15грн.
Заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла в результаті нарахування орендної плати з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №141407-1315 від 10.07.2017 року на загальну суму 30 362 грн. 85 коп.
Вказане податкове повідомлення-рішення отримано особисто ОСОБА_1 10.07.2017року.
Станом на 29.08.2017 року у ФОП ОСОБА_1 рахувалась переплата у сумі 434,70грн.
Отже, сума податкового боргу складає: 30 362 грн. 85 коп. (основний платіж) - 434 грн. 70 коп. (переплата) = 29 928 грн. 15 коп. (основний платіж).
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ф» №17021-17 від 30.08.2017 року, яку направлено на адресу відповідача та отримано ним 19.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення за трк-номером:65044 06735915 (66344 0001370 6).
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до  статті 67 Конституції України  кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з  ст. 16 Податкового кодексу України  платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту  14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України  (далі -  ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.  14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
Пунктом  54.1 статті 54 Податкового кодексу України  передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом  56.11 статті 56 Податкового кодексу України  не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
В свою чергу, у відповідності до норм абзацу 1 пункту  57.1, пункту  57.3 статті 57 ПК України  платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.  57.3 ст. 57 ПК України  у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах  54.3.1,  54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту  54.3 статті 54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п.  56.18 ст. 56 ПК України  при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Як вже було зазначено вище, заборгованість по орендній платі з фізичних осіб виникла в результаті нарахування орендної плати з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №141407-1315 від 10.07.2017 року на загальну суму 30 362 грн. 85 коп.
Вказане податкове повідомлення-рішення отримано особисто ОСОБА_1 10.07.2017р.
Отже, сума податкового боргу складає: 30 362 грн. 85 коп. (основний платіж) - 434 грн. 70 коп. (переплата) = 29 928 грн. 15 коп. (основний платіж).
В силу вимог підпункту  14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.
Доказів сплати визначеної суми податкового зобов`язання у встановленому порядку до суду не надано, а тому спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.
Згідно з п.  59.1,  59.5 ст. 59 ПК України  у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом надіслано відповідачу податкову вимогу від 30.08.2017 року № 17021-17, яка надіслана на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та отримано ним 19.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення за трк-номером:65044 06735915 (66344 0001370 6).
Колегія суддів зазначає, що відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 29928,15 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Доводи апелянта про протиправність дій контролюючого органу при прийнятих певних податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, колегія суддів не бере до уваги та вважає безпідставними, оскільки в межах спірних правовідносин суд не може перевіряти правомірність таких податкових повідомлень рішень, а перевіряє узгодженість податкового боргу та наявність підстав для його стягнення. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ФОП ОСОБА_1 не була позбавлена права на оскарження податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, до суду. Водночас, доказів оскарження вказаних податкових повідомлень рішень та/або їх скасування, відповідач не надав.
Доводи апелянта щодо пропуску Головним управлінням ДПС в Одеській області строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту  102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
З вищевказаної норми вбачається, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною    у постановах від 06 жовтня 2020 року у справі №1.380.2019.006990 та від 01 лютого 2021 року у    справі №2а-3025/11/0970.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області та стягнуто з  ФОП ОСОБА_1   податковий борг у сумі 29 928,15 грн.

При цьому, інші аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені  статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений  29.06.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.