Провадження № 33/4820/266/21 
Справа № 686/707/21 Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О. О. 
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С, за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Ткач Я.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Косіка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року, 
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює помічником судді Хмельницького окружного адміністративного суду,
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.
За постановою судді, ОСОБА_1 30 грудня 2020 року о 18 год 33 хв, керуючи автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Кам`янецькій, 65 у місті Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), на порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Mitshubishi", номерний знак НОМЕР_2 , який під керуванням водія ОСОБА_2 зупинився попереду. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.
Після цього ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Косік С.В. в інтересах ОСОБА_1 просив скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 10 березня 2021 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Уважав, що постанова судді місцевого суду є незаконною і необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
Зазначав, що суд першої інстанції повідомив про дату та час розгляду справи у непередбачений законодавством спосіб та розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто, не було дотримано вимог ст.268 КУпАП. 
Стверджував, що місцевий суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив, і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи.
Звертав увагу на те, що рішення суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не оскаржує, оскільки визнав його під час розгляду справи.
Зазначав, що судом безпідставно відхилено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебуванням захисника на самоізоляції. 
Наголошував, що судом першої інстанції було задоволено клопотання про виклик свідків, а саме поліцейських, що здійснювали адміністративне затримання ОСОБА_1 , проводили документування відповідної процесуальної дії. Однак, судом було прийнято рішення без допиту вказаних свідків, що є упередженим підходом суду до завдань КУпАП.
Зокрема, суд не надав оцінки обставинам затримання ОСОБА_1 та не з`ясував питання адміністративного затримання.
Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.280 КУпАП, не з`ясував всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення.
Недотримання вище окреслених норм дає право стороні, що захищається, стверджувати про допущений судом дисбаланс сторін та упередженості судового рішення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення; заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Ткач Я.С. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Рішення суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не оскаржується, а тому в цій частині не переглядається.
Відповідно до ч.7 ст.294КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Уважаю, що наведених вимог закону місцевий суд дотримався у повному обсязі.
Правила Дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України - п.п.1.1.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими - п.п.1.3.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена такими доказами, а саме:
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо здійснення ним зіткнення з іншим транспортним засобом, які він підтвердив в апеляційному суді;
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №301686 від 30 грудня 2020 року), що стверджено свідками: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я;
- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та здійснення зіткнення з автомобілем "Mitshubishi" під його керуванням;
- відеозаписами, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушень;
- відомостями з протоколу АЗ №124108 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно розділу ІІ п.2 ч.2, розділу ІХ п.4, 6 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. 
Згідно з п.п.6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не заслуговують на увагу. Вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема, відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, на яких чітко прослідковується, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Однак, поведінка ОСОБА_1 очевидно свідчила про ухилення та фактичну відмову від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а відтак від виконання, передбаченого п.2.5 Правил дорожнього руху обов`язку.
При перегляді справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як і інших прав ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.256 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене, зібрані докази у справі можуть бути враховані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .
Уважаю, що ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Щодо доводів апеляційної скарги та сторони захисту слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, приписами ст.261 КУпАП передбачено що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.
Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.
Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.
Відповідно до відомостей з протоколу АЗ №124108 про адміністративне затримання за ч.1 ст.130 КУпАП від 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 затримувався у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (складання матеріалів про адміністративне правопорушення) та припиненням можливості вчинити інші правопорушення, оскільки ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння на місці вчинення ДТП (виходив на проїзну частину, чим вчиняв небезпечні дії щодо себе та оточуючих осіб).
Щодо наведених в апеляційній скарзі доводів про здійснення службовими особами відносно ОСОБА_1 перевищення своїх повноважень через незаконне обмеження волі під час адміністративного затримання, то слід зазначити, що розгляд цього питання під час перегляду законності рішення місцевого суду у справах про адміністративні правопорушення знаходиться поза межами компетенції апеляційного суду та повинне вирішуватися в інший визначений законом спосіб. У свою чергу ні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ні його захисником не надано будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт його звернення до компетентних органів із заявами про оскарження вказаного адміністративного затримання 30 грудня 2020 року і як воно вплинуло на фактичні обставини вчинених ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП.
Відповідно до ст.267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.  Оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.
Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Це є своєрідними гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Реалізація вказаного права можлива в разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, в даному випадку не вбачається порушення права на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Окрім цього встановлено, що в судові засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 , будучи неодноразово своєчасно сповіщеним про місце та час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
Тому суд першої інстанції дійшов переконливого висновку про можливість розгляду справу за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судом першої інстанції з достатньою повнотою вжито всіх необхідних заходів у цій частині.
Водночас, місцевий суд обґрунтовано відхилив подану захисником заяву про відкладення розгляду справи (крайнього судового засідання), оскільки жодних об`єктивних даних на підтвердження зазначених у ній відомостей (неможливості бути присутнім в судовому засіданні) останнім не представлено. При цьому зазначені в заяві відомості щодо перебування захисника в контакті з особою, яка перебуває на самоізоляції, пов`язаної із запобіганням розповсюдження захворювання коронавірусу COVID-19, не є поважною причиною, оскільки відповідно до ч.7 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року №1236, такі особи самоізоляції не підлягають.
Уважаю, що висновок суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим.
Слід зауважити, що випадки невиправданого затягування судового розгляду в свою чергу можуть призвести до уникнення адміністративної відповідальності у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, які передбачені ст.38 КУпАП.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Жодних належних та допустимих доказів неможливості явки до суду станом на час розгляду справи ОСОБА_1 не було надано.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на положення ст.268 КУпАП місцевий суд умотивовано прийняв рішення за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При цьому відповідно до положень ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не є обов`язковою.
Відтак, доводи апелянта про порушення права на справедливий суд не можна визнати переконливими.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах.
Аргументованих доводів в апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Судом першої інстанції обґрунтовано в даному випадку враховано та застосовано положення ст.36 КУпАП.
З огляду на викладене, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Косіка С.В. в інтересах  ОСОБА_1  - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                          Матущак М.С.