Ухвала
 
12 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 334/4443/18
провадження № 61-5510ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої Марини Олександрівни на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року в справі за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко Валерій Михайлович, про визнання недійсним договору дарування квартири та витребування майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2018 року заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751; витребувати в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 996179723101. 
 
Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751. Витребувано в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 996179723101. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.  
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року (повний текст якої складено 17 лютого 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року - без змін.
 
31 березня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, посилаючись на те, що вона отримала повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду 01 березня 2021 року. На підтвердження вказаних обставин представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. надала копію конверта Запорізького апеляційного суду за ідентифікатором поштового відділення 6900509811604.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
З інформації, розміщеної на вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження пересилання за ідентифікатором поштового відділення 6900509811604, вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. отримала поштовий конверт Запорізького апеляційного суду за вказаним ідентифікатором 26 лютого 2021 року. Наведеним спростовуються доводи представника ОСОБА_1 про отримання нею копії оскаржуваної постанови апеляційного суду 01 березня 2021 року.
 
Оскільки тридцятиденний строк з моменту отримання заявником копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду (26 лютого 2021 року) закінчився 29 березня 2021 року, а касаційна скарга подана 31 березня 2021 року, то підстави для поновлення заявнику строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України відсутні. Інших поважних причин пропуску цього строку заявником не наведено. Тому в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої М. О. необхідно відмовити і визнати наведені в її клопотанні підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними.
 
У зв`язку з тим, що наведені в клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої М. О. підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.
 
Касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
 
Абзацом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
 
Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області пред`явив одну вимогу немайнового характеру (про визнання недійсним договору дарування квартири) та одну вимогу майнового характеру (про витребування квартири).
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Позовну заяву подано у червні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року - 1 762 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Враховуючи наведене, при пред`явленні позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 8 643,94 грн ((458 796 грн х 1,5 %) + 1762 грн).
 
Отже, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 17 287,88 грн (8 643,94 грн х 200 %).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 17 287,88 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р?н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір              (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої М. О. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої Марини Олександрівни про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Визнати наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої Марини Олександрівни підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої Марини Олександрівни на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині сплати судового збору, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           В. А. Стрільчук