ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/792/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №700/2/21 Категорія: 331060000 	Бесараб Н. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи: 
заявник - ОСОБА_1 ;
заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області;
особа, яка подала апеляційну скаргу - представник заявника адвокат Кушнарьов Євгеній Ігорович; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Кушнарьова Євгенія Ігоровича на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів),

в с т а н о в и в:

у січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що у свідоцтві про шлюб та у свідоцтві про народження дитини її прізвище вказано як « ОСОБА_2 », в той час коли у називному відмінку прізвище заявника в паспорті вказано як « ОСОБА_2 ». Пенсійний фонд зазначив на необхідності усунення розбіжностей у поданих документах. 
Причиною неможливості одержання свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про шлюб є відмови відповідних відділів реєстрації актів цивільного стану, які посилаються на Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та на Наказ Мінюсту від 24.07.2008 р. №1269/5 «Про затвердження Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян», де вказано, що після припинення шлюбу внаслідок його розірвання свідоцтва про шлюб повторно не видаються. 
Відділи реєстрації актів цивільного стану не вбачають підстав для видачі нових (повторних) відповідних свідоцтв із прізвищем заявника - « ОСОБА_2 ». 
ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 належать наступні правовстановлюючі документи, в яких зазначено прізвище « ОСОБА_2 » в називному відмінку та « ОСОБА_2 » в орудному відмінку, а саме:
- свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначено прізвище матері як « ОСОБА_2 »;
- свідоцтва про шлюб, в якому вказано прізвище заявника « ОСОБА_2 »;
- свідоцтва про розірвання шлюбу, в якому вказано прізвище заявника « ОСОБА_2 », видане відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області 29 серпня 2008 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 68 від 29 серпня 2008 року.
Зазначити мету встановлення факту - для повторного звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком та належним чином оформленими документами.
Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Суд вказав, що відповідно до положень частини 3 статті 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Також суд зазначив, що сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом, тому, на думку суду, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.
Суд звернув увагу заявника, що за наявності помилок у свідоцтвах, які видають органи державної реєстрації актів цивільного стану та відмові цього органу внести виправлення, заявник може звернутися до суду за встановленням юридичних фактів про встановлення неправильностей у актовому записі та внесення змін до актового запису.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнарьов Євгеній Ігорович подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції помилково виходив із того, що факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, оскільки у випадку задоволення заяви ОСОБА_1 змогла б повторно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. 
Зазначає, що Лисянський районний відділ ДРАЦС у відповіді від 08 січня 2021 року зазначив, що в актових записах цивільного стану прізвище осіб жіночої статі значиться « ОСОБА_2 », отже внести зміни до актових записів про шлюб та розірвання шлюбу на прізвище « ОСОБА_2 » не є можливим. Крім того, було зазначено, що прізвище « ОСОБА_2 » в паспортному документі є помилковим.
Вказує, що у разі звернення до суду із заявою про встановлення неправильностей у актовому записі та внесення змін до актового запису, про що вказано у оскаржуваному рішенні суду, суд також відмовить в задоволенні заяви, оскільки відсутні неправильності у актових записах ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 4 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про народження дитини; свідоцтва про шлюб та свідоцтва про розірвання шлюбу.
Всі вказані документи видані органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З аналізу вказаних норм закону вбачається, що заяви про встановлення факту належності особі свідоцтв, які видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд першої інстанції не врахував наведених норм закону та помилково відкрив провадження у справі і ухвалив рішення по суті заявлених вимог, а не закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як помилково відкрите.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Згідно з частиною 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Кушнарьова Євгенія Ігоровича слід задовольнити частково, рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2021 року скасувати та закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів).
Керуючись статтями 255, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Кушнарьова Євгенія Ігоровича задовольнити частково.
Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2021 року скасувати.
Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді