ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року	Львів	Справа № 140/164/21 пров. № А/857/6543/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Хобор Р.Б., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 140/164/21 за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними і скасування наказів,-
суддя в 1-й інстанції -Зозуля Д.П.,
час ухвалення рішення - 03.02.2021 року,
місце ухвалення рішення - м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення - 09.02.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Любомльського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, (далі - приватний нотаріус ОСОБА_4, позивач) звернувся з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст України, відповідач) про визнання протиправними та скасування пунктів 3 наказів Міністерства юстиції України від 28.07.2020 №256/25 та від 13.08.2020 №2738/5.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Мін`юст України 28.07.2020 та 13.08.2020 прийнято накази №2562/5 та № 2738/5, за якими задоволено скарги ОСОБА_1 , скасовано реєстраційні дії від 08.05.2020 №10741070018083464 та №10741070017083464, та анульовано приватному нотаріусу ОСОБА_4. доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказує на те, що підставою для прийняття вищевказаних наказів були висновки Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 23.07.2020 та 16.07.2020.
Позивач вказує на те, що ніяких реєстраційних дій він, як приватний нотаріус та державний реєстратор, ніяких реєстраційних дій не вчиняв, а дані реєстраційні дії вчиненні невідомими особами без його відома та його участі персонального доступу до ЄДР для проведення реєстраційних дій відносно ТзОВ «ПЕРША ЕЛЕКТРИЧНА КОМПАНІЯ» (код ЄДРПОУ 42827254). Тому, анулювання йому доступу до ЄДР вважає протиправним, а накази Міністерством юстиції України від 28.07.2020 №2562/5 та від 13.08.2020 №2738/5 в цій частині підлягають скасуванню.
Крім того, позивач зазначає, що належним чином не був повідомлений про розгляд скарг ОСОБА_1 від 06.07.2020, оголошення на офіційному веб-сайті відповідача не бачив, додатково телефонограмою чи засобами електронної пошти його не повідомляли, не був ознайомлений зі змістом скарг та не міг об`єктивно надати свої письмові пояснення по них.
Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, оскаржувані накази в частині анулювання йому доступу до ЄДР протиправними та такими, що підлягають скасуванню (а.с.1-14).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 140/164/21 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем було повідомлено скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів про час і місце засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, що підтверджується безпосередньо інформацією, розмішеною на офіційному сайті Мін`юсту. Жодних письмових пояснень по суті скарги від суб`єкта оскарження не надходило, а відтак його неприбуття, не перешкоджає її розгляду.
Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що відповідач зобов`язаний повідомити позивача про розгляд скарги в додатковий спосіб.
Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 140/164/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача,  дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що згідно матеріалів справи вбачається, шо оголошення про засідання колегії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яке призначено на 23.07.2020, розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 21.07.2020 о 15:00 за наступним посиланням: https:lfminiust.gov.Ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannva-kolegii-23-lipnya-2020-roku.
А також, оголошення про засідання колегії, яке призначено на 16.07.2020, розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 14.07.2020 о 17:33 за наступним посиланням: https:lfminiust.gov.Ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannva-kolegii-16-1ірпуа-2020- roku (а.с.217-218).
15.07.2010 в 14 год. 14 хв. телефонограмою повідомлено представника ОСОБА_1 - Максюка С.В. про те, що 16.07.2020 о 16 год. 20 хв. буде проводитись розгляд скарги ОСОБА_1 від 06.07.2020 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2020 за № 19125-33-20. Аналогічні телефонограми були направлені зацікавленим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.133, 134).
Також, 22.07.2010 в 10 год. 00 хв. телефонограмою повідомлено ОСОБА_3 про те, що 23.07.2020 о 11 год. 20 хв. буде проводитись розгляд скарги ОСОБА_1 від 06.07.2020 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2020 за № 19125-33-20 (а.с.154).
Жодних доказів того, що колегією Мін`юсту було належним чином було повідомлено приватного нотаріуса ОСОБА_4 про час і місце засідання колегії телефонограмою або засобами електронної пошти суду не надано.
З огляду на вказані пункти 10 та 11 Порядку № 1128, суд першої інстанції вважає, що відповідач зобов`язаний був у визначений спосіб, крім шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту додатково або телефонограмою або засобами електронної пошти  повідомити позивача за два дні до розгляду скарги. Вказану інформацію Мін`юст міг отримати з особової справи нотаріуса чи інших офіційних джерел, мережі Інтернет.
За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що відповідач належним чином не повідомив позивача про розгляд скарги, що у свою чергу позбавило останнього права на прийняття участі у розгляді скарги, надання своїх пояснень (заперечень) та доказів на їх обґрунтування з метою її повного та об`єктивного розгляду і прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 06.07.2020 до Міністерства юстиції України надійшла скарга від представника ОСОБА_1 на реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) від 08.05.2020 № 10741070018083464 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 щодо Товариства з обмежено відповідальністю «ПЕРША ЕЛЕКТРИЧНА КОМПАНІЯ». (а.с.140-142). Внаслідок даної реєстраційної дії незаконно було змінено керівника вищевказаного підприємства, а саме призначено директором ОСОБА_2 , та реєстраційну дію від 08.05.2020 № 10741070017083464 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 щодо Товариства з обмежено відповідальністю «ПЕРША ЕЛЕКТРИЧНА КОМПАНІЯ». За таких обставин скаржник просила скасувати вищевказані реєстраційні дії.
Відповідно до висновків колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 16.07.2020 (а.с.135-136) та від 23.07.2020 (а.с.155-156) рекомендовано скаргу ОСОБА_1 від 06.07.2020 задовольнити; скасувати реєстраційні дії від 08.05.2020 № 10741070017083464 та № 10741070018083464 в ЄДР проведені приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 , та анулювати приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4. доступ до ЄДР.
На підставі висновків колегії від 28.07.2020 та 13.08.2020 Міністром юстиції України винесено накази №2562/5 (а.с.156) та № 2738/5 (а.с.135) якими пунктом 1 скаргу ОСОБА_1 від 06.07.2020 задоволено в повному обсязі; пунктом 2 скасовано реєстраційні дії від 08.05.2020 № 10741070017083464 та № 10741070018083464 в ЄДР проведені приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 ; пунктом 3 анульовано приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4. доступ до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Не погоджуючись з пунктом 3 вищевказаних наказів Міністерства юстиції України позивач звернувся з позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (у редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту - Закон №1952-IV).
Частиною 1 статті 2 Закону №1952-IV визначено, зокрема, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Так, статтею 37 вищезазначеного Закону врегульований порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги:
1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);
2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Водночас, процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1128 (далі - Порядок № 1128).
Відповідно до положень з п. 2, 3, 4 Порядку № 1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Відповідно до п.14 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на допущені процедурні порушення при винесенні наказів Міністерством юстиції України.
Згідно з положеннями п.10 Порядку №1128, для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.
Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п.11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у п.10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:
1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);
2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).
Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально (пункт 12 Порядку №1128).
В обґрунтування протиправності п. 3 винесених наказу позивач зазначає, що він не був повідомлений про розгляд скарги, не надали копію скарги разом із поданими документами. Відповідач, в свою чергу, не надав жодних доказів, стосовно своєчасного надсилання та отримання позивачем документів щодо розгляду поданої скарги та доказів, які б свідчили про належне ознайомлення позивача зі скаргою.
З огляду на зазначене колегія суддів наголошує, що оголошення з сайту Міністерства юстиції України, не є доказом, який підтверджує факт ознайомлення позивача з датою засідання, оскільки з оголошення не вбачається, якою датою та в якій годині воно було розміщено на сайті, доказів належного повідомлення позивача (телефонограмою чи засобами поштового чи електронного зв`язку) відповідачем не надано та судом не встановлено. Крім того, вручення позивачу копії скарги та доданих до неї документів також відсутні.
Зазначене позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28.05.2020 року у справі №822/1874/17.
Так, позбавлення приватного нотаріуса, дії якого оскаржуються, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі №826/3442/17, в якій зазначено, що використання прислівника "обов`язково" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника та суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням. Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги.
Так, Міністерством юстиції України не подано належних доказів того, що під час розгляду скарг по суті запрошувався позивач, що його своєчасно повідомлялося про час та місце розгляду скарги, а також, що йому своєчасно направлялася копія скарги та додані до неї документи, чим позбавила права надати відповідні пояснення з приводу скарги, які також мали б враховуватися під час розгляду зазначеної скарги.
Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі сказаного, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.
Європейський Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" у п. 74 рішення звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
В п.70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі "Рисовський проти України" суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Водночас, відповідач приймаючи оспорюваний наказ діяв з порушенням вимог пунктів 9-11 Порядку з порушенням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, протилежного відповідачем не було доведено ні в ході розгляду справи судом першої ні апеляційної інстанціях.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем здійснено розгляд скарги з порушенням встановленої законом процедури рішення не може вважатись законними і обґрунтованим, а неповідомлення суб`єкта оскарження не можна віднести до формального порушення.
Так, пункті 11 Порядку № 1128 визначені способи повідомлення, та не визначено вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.
Таким чином, на Міністерство юстиції України покладено обов`язок забезпечення участі заінтересованих осіб у розгляді скарги шляхом належного повідомлення з метою реалізації їхнього права на захист, подання відповідних пояснень.
Обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної Колегії, сприяють належному виконанню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення скарги. Так, встановивши, що суб`єкта, дії якого оскаржуються, не повідомлено про час та місце розгляду скарги, Колегія не має законних підстав розглядати скаргу по суті.
Невиконання вказаного положення є порушенням, передбаченого статтею 2 КАС України критерію правомірності прийнятого рішення, а саме: урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
З огляду на зазначене колегія судді приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задовольнити вимоги позивача, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі № 140/164/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 13.05.2021 року