ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 року                                                                                      Справа № 902/990/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Крейбух О.Г. 

без участі представників сторін
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Хім Торг" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 22.12.2020 суддею Колбасовим Ф.Ф. у м. Вінниця (повний текст рішення складено 29.12.2020) у справі № 902/990/20 
за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Хім Торг"   
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Політек Груп"  
про стягнення 170070, 22 грн.  

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" звернулося в Господарський суд Вінницької області із позовом до ТзОВ "Політек Груп" про стягнення з останнього 170070, 22 грн., в т.ч. 169764, 64 грн. - основної заборгованості за поставлений товар та 305,58 грн. - пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № У200819 ДП від 20.08.2019 року в частині своєчасного проведення розрахунків за поставлений позивачем товар.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.12.2020 у справі № 902/990/20 позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Політек Груп" на користь ТзОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" 305,58 грн. пені та 2102 грн. судового збору. Закрито провадження в частині позовних вимог щодо стягнення 148978,40 грн. основного боргу. Відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу в сумі 34000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє змінити у спосіб стягнення з ТзОВ "Політек Груп" та користь ТОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" штрафу - 00, 00 грн., боргу (кредиту) - 169764, 64 грн., пені - 305, 58 грн., 3% річних - 00,00 грн., що разом становить 170070, 22 грн. Також просить стягнути витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2551, 06 грн.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків в частині порядку проведення розрахунків за отриманий товар, а також щодо права продавця (позивача) зараховувати отримані кошти в погашення штрафних санкцій.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2020 у справі № 902/990/20; постановлено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно ч. 10 ст. 270 ГПК України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 8 ГПК України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.  
Відтак, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2019 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № У200819ДП від 20.08.2019 року, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, поставляти покупцю, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених договором, приймати й оплачувати продукцію. Згідно п.1.2. договору, поставка товару здійснюється партіями. Партія товару, яку повинен поставити постачальник, визначається у погодженому між сторонами додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. На основі погодженого сторонами додатку до договору постачальник складає видаткову накладну, яка підписується сторонами під час приймання-передачі товару та після її підписання стає невід`ємною частиною договору. У додатку до договору та видатковій накладній сторони вказують ціну, вартість та кількість товару, його асортимент, номенклатуру за видами, групами, підгрупами, марками, типами, розмірами, які є предметом поставки конкретної партії товару (п. 1.3. договору). В силу п. п. 3.1., 3.2. договору, строк та умови поставки партії товару, а також місце передачі товару для кожної партії товару визначаються сторонами у додатку до договору. Згідно п. 3.3. договору, товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем в момент підписання сторонами видаткової накладної на товар. Усі ризики випадкового знищення чи випадкового пошкодження товару переходять до покупця з моменту передачі йому товару. Право власності на партію товару виникає у покупця після оплати ним вартості цієї партії товару. Пунктом 3.4. договору встановлено, що приймання товару за кількістю та якістю проводяться покупцем у відповідності до встановленого чинним законодавством України порядку у присутності представника постачальника. Згідно п. 4.3. договору, підставою для проведення взаємних розрахунків є видаткова накладна, підписана представниками сторін з відповідними на те повноваженнями. Згідно п. 4.5. договору, датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Відповідно до п. п. 5.3.2. п. 5.3. договору покупець зобов`язаний оплатити товар у порядку і строк, встановлені цим договором та додатками до нього. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019. Згідно п. 9.2. договору, якщо жодна із сторін протягом 30 днів до дати припинення дії Договору у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений, не виявить бажання припинити його дію, строк дії договору вважається продовженим на наступний календарний рік.
Судами встановлено, що 22.07.2020 сторонами підписано додаток № 5 до договору поставки № У200819ДП від 20.08.2019 року, відповідно до якого загальна кількість тон товару: 5,500 т.; строк поставки товару: 24.07.2020; місце та умови передачі (поставки) товару: поставка здійснюється на умовах ЕХW склад продавця (Інкотермс в редакції 2010), що знаходиться за адресою: Київська область, Київ, вул. Миколи Хвильового, 15. Згідно п. п. 4, 4. цього додатку, вартість товару на 23.07.2020 - 182978, 40 грн., що складає еквівалент в доларах США 6572 доларів 50 центів. Ціна в умовних одиницях складає: Поліетилен LL 30200 FE - за 1 т. - 1195 дол. США. Умови оплати товару: покупець оплачує товар на протязі 30 календарних днів з дати відвантаження. Датою оплати вважати дату зарахування грошей на рахунок продавця (п. 5 додатку). Згідно п. 6 додатку, у випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на один календарний день, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від неоплаченої (несвоєчасної оплати) партії товару. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника. В разі зміни курсу на дату здійснення платежу (ів) по договору більше ніж на 1% від курсу на момент підписання додатку, ціна договору в гривнях підлягає перерахуванню виходячи з міжбанківського курсу, діючого на дату платежу (ів). Перерахунок на користь Покупця у разі дотримання термінів оплати. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 1289 від 23.07.2020 року в сумі 182978, 40 грн. (в тому числі ПДВ - 30496, 40 грн.) товару - 5, 500 т поліетилену LL 30200 FE. Позивачем поставлено відповідачу, а останнім отримано товар - 5 тон 500 кг поліетилену LL 30200 FE на суму 182978, 40 грн. (в тому рахунку ПДВ - 30496, 40 грн.), що підтверджується видатковою накладною № 1372 від 24.07.2020, товарно - транспортною накладною № Р1372 від 24.07.2020. Крім того, позивачем долучено до позову податкову декларацію з податку на додану вартість (звітний (податковий період) 2020 рік 07 місяць із додатками та податкову накладну № 189 від 24.07.2020. Згідно додатку № 5 до договору, строк оплати товару - 24.08.2020.
Відповідачем сплачено позивачу до подачі позову до суду першої інстанції 34000 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку, платіжними дорученнями № 1820 від 11.09.2020 на суму 15000 грн., № 1841 від 22.09.2020 на суму 10000 грн., № 1855 від 29.09.2020 на суму 9000 грн.
Крім того в матеріалах справи наявний підписаний сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період червень 2020 - вересень 2020, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.09.2020 становить 148978, 40 грн. 
Як вбачається з опису вкладення у цінний лист, позивач надіслав відповідачу претензію № 1 (вих. № 18/1 від 18.09.2020), в якій останній просив керівника відповідача протягом 3 днів від дня отримання зазначеної претензії переказати (перерахувати) на поточний рахунок позивача суму грошових коштів в розмірі 188303, 27 грн. 
Згодом, після подачі позову у даній справі до суду відповідач сплатив позивачу 148978, 40 грн. Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 1881 від 08.10.2020 на суму 10000 грн., № 1891 від 12.10.2020 на суму 10000  грн., № 1900 від 16.10.2020 на суму 20000 грн., № 2043 від 07.12.2020 на суму 108978, 40 грн.
З огляду на викладене вбачається, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару виконав з порушенням строку на оплату.
Як зазначено вище, сторонами господарського спору укладено договір поставки № У200819ДП від 20.08.2019.
В силу ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК  України).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що позивач поставив відповідачу, а останній отримав товар - 5 тон 500 кг поліетилену LL 30200 FE на суму 182978, 40 грн.
У свою чергу відповідач на виконання умов договору та додатку до нього, до подачі позову до суду сплатив позивачу 34000 грн., а саме: 11.09.2020 - 15000 грн., 22.09.2020 - 10000 грн., 29.09.2020 - 9000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, виписками по рахунку.
Враховуючи те, що оплата товару здійснена частково та з порушенням визначених договором строків, позивач на підставі п. 4.6 договору та ст. 534 ЦК України зарахував отримані кошти в погашення нарахованих штрафних санкцій та оплату товару. 
Згідно поданого позивачем розрахунку, зарахування проведено наступним чином:
- 18297,84 грн. штраф у розмірі 10% (п. 6 додатку № 5 до договору);
- 630,18 грн. - 3% річних за період з 25.08.2020 по 05.10.2020 (ст. 625 ЦК України);
- 1537,02 грн. пеня за період з 25.08.2020 по 21.09.2020, а також 321,20 грн. пеня за період з 23.09.2020 по 28.09.2020 (п. 6.2 договору).
Загальна сума санкцій склала 20786,24 грн. Відповідно залишок коштів в сумі 13213,76 грн. враховано в оплату вартості товару.
Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача на момент подання позову складає 169764,64 грн. основного боргу та 305,58 грн. пені (за період з 30.09.2020 по 05.10.2020), яку останній просить стягнути з відповідача. 
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що самостійне зарахування позивачем коштів в оплату штрафних санкцій не відповідає вимогам договору, оскільки пунктом 4.6.  договору сторони передбачили, що грошові кошти, які отримані від покупця в межах дії цього договору, першочергово направляються на погашення заборгованості (у випадку наявності такої) та оплату штрафних санкцій, які застосовуються до покупця, а залишок направляється на оплату вартості Товару. Відтак, сторони передбачили першочергове погашення заборгованості, однак, при наявності заборгованості позивач зарахував перераховані відповідачем кошти на погашення штрафних санкцій. При цьому, матеріали справи не містять доказів або вказівок відповідача про віднесення сплачених коштів в якості погашення штрафу, 3% річних, пені. 
З огляду на вказане суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 34000,00 грн. основного боргу задоволенню не підлягають.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.
Згідно приписів ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Тобто, у випадку проведення боржником часткової оплати, кредитор вправі спрямувати отримані кошти відповідно до визначеної цією нормою черговості, якщо інше не встановлено договором.
Договором між сторонами встановлено, що грошові кошти, які отримані від покупця в межах дії цього договору, першочергово направляються на погашення заборгованості (у випадку наявності такої) та оплату штрафних санкцій, які застосовуються до покупця, а залишок направляється на оплату вартості товару.
Суд першої інстанції помилково ототожнив поняття "заборгованості" з "оплатою вартості товару", внаслідок чого дійшов неправильних висновків у вирішенні вказаного питання.
Колегія суддів відмічає, що зі змісту пунктів 3.5, 3.6 договору вбачається, що під заборгованістю сторони розуміють наявність боргу з попередньо поставленої партії товару. Існування такої заборгованості надає право постачальнику (позивачу) відмовити в поставці наступної партії товару без застосування санкцій за прострочення поставки товару. А у випадку здійснення наступної поставки, сплачені покупцем кошти незалежно від призначення платежу, першочергово зараховуються на погашення наявної заборгованості і оплату штрафних санкцій, а залишок - в рахунок оплати узгодженої партії товару.
З наданого в матеріали справи акту звірки розрахунків вбачається, що між сторонами договору не існувало заборгованості за попередню поставку товару. Тобто визначена договором умова "погашення заборгованості (у випадку наявності такої)" в даному випадку відсутня. 
Таким чином, у випадку прострочення зобов`язання з оплати поточної поставки товару, постачальник вправі здійснювати зарахування часткової сплати в оплату нарахованих санкцій з огляду на визначені договором умови.
Враховуючи наведене судова колегія вважає обгрунтованими та підставними доводи апелянта в цій частині.
Здійснивши перевірку розрахунку вимог позивача на момент подання позову, судова колегія вважає правомірним зарахування позивачем часткових оплат першочергово в рахунок штрафних санкцій за порушення зобов`язань, а залишку коштів в рахунок вартості товару. Відтак заявлені до стягнення 169764,64 грн. основного боргу та 305,58 грн. пені відповідають вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам правовідносин сторін.
Разом з цим, після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем на виконання умов договору та додатку до нього, було сплачено позивачу 148978,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1881 від 08.10.2020 на суму 10000 грн., № 1891 від 12.10.2020 на суму 10000 грн., № 1900 від 16.10.2020 на суму 20000  грн., № 2043 від 07.12.2020 року на суму 108978, 40 грн.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Враховуючи здійснення відповідачем часткового погашення боргу, спір у даній справі припинив своє існування в частині суми основного боргу в розмірі 148978, 40 грн. під час розгляду справи.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про закриття провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з відповідача 148978, 40 грн.  основного боргу на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України. 
Доказів, які б спростовували отримання зазначених коштів апелянтом не подано, а тому вимоги апелянта про стягнення вказаних коштів задоволенню не підлягають.
В контексті вищевказаного судова колегія відмічає, що позивачем в суді першої інстанції було подано клопотання про залишення без розгляду документів відповідача поданих після 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13.10.2020 було зобов`язано відповідача, протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати до суду відзив, а також зобов`язано позивача, не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву, надати відповідь на відзив.
22.10.2020 від відповідача надійшов до суду відзив на позов (який здано на пошту - 20.10.2020 року) та копії платіжних доручень про часткову сплату заборгованості.  В судове засідання 08.12.2020 відповідачем надано копію платіжного доручення № 2043 від 07.12.2020 про оплату сировини на суму 108978, 40 грн.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Крім того, частина боргу була сплачена відповідачем після встановленого судом строку для подачі відзиву з доказами, а тому відповідні докази не могли бути надані до вказаної дати, однак повинні бути враховані при винесенні рішення.
Відтак, в силу ст. ст. 74, 182 ГПК України, не зважаючи на подання 08.12.2020 відповідачем копії платіжного доручення № 2043 від 07.12.2020, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про прийняття платіжного доручення з метою дотримання принципів змагальності сторін, встановлення об`єктивних обставин справи та прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
З врахуванням наведеного судова колегія дійшла висновку, що станом на момент вирішення справи судом першої інстанції залишилась несплаченою відповідачем сума основного боргу в розмірі 20786,24 грн. (169764,64 - 148978,40 = 20786,24), яка підлягає задоволенню.  
Поряд з цим, як зазначено вище, ТзОВ "Торгівельна компанія "Хім Торг" заявило вимогу про стягнення з ТзОВ "Політек Груп" 305, 58 грн. - пені за період прострочення 25.08.2020 - 05.10.2020. 
В силу ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою. 
Статтею 549 ЦК України встановлено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В силу ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. 
Поряд з цим, в силу приписів ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Як зазначено вище, п. п. 6.1. - 6.4. договору сторони передбачили, що несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у відповідності до вимог чинного законодавства. У випадку несвоєчасної оплати (не оплати) товару покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожен день прострочення. 
Крім того, сторони, згідно ст. 259 ЦК України, домовилися про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.
Згідно п. 6 ст. 232 ГК України сторони домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій, за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, здійснюється без обмеження строку. 
Судом апеляційної інстанції перевірено наданий позивачем розрахунок та визнано його правомірним, а тому вимоги в частині стягнення 305, 58 грн. пені підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2020 у справі № 902/990/20 підлягає частковому скасуванню та зміні з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення боргу в сумі 34000,00 грн. рішення скасовується, а в частині задоволення вимог підлягає зміні шляхом включення 20786,24 грн. основного боргу. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. 
Згідно ст. 129 ГПК України, понесені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Хім Торг" задоволити частково. 
2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 22.12.2020 у справі № 902/990/20 скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення боргу в сумі 34000,00 грн. та змінити в частині задоволення вимог. В інших частинах залишити без змін.
Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
"Позов задоволити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Політек Груп” (вул. Батозька, буд. 2-Н, м. Вінниця, Вінницька область, 21007; код ЄДРПОУ 40462447) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговельна компанія “ХІМ ТОРГ” (02140, м. Київ, вул. Єлізавети Чавдар, буд. № 5, група приміщень 205; 04209, м. Київ, вул. Озерна, буд.1; код ЄДРПОУ 40631061) - 20786,24 грн. основного боргу, 305,58 грн. - пені та 2102,00 грн. - судового збору.
Закрити провадження у справі № 902/990/20 в частині позовних вимог щодо стягнення 148978,40 грн. - основного боргу."
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Політек Груп” (вул. Батозька, буд. 2-Н, м. Вінниця, Вінницька область, 21007; код ЄДРПОУ 40462447) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговельна компанія “ХІМ ТОРГ” (02140, м. Київ, вул. Єлізавети Чавдар, буд. № 5, група приміщень 205; 04209, м. Київ, вул. Озерна, буд.1; код ЄДРПОУ 40631061) - 3826,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. На виконання постанови Господарському суду Вінницької області видати накази. 
6. Справу № 902/990/20  повернути до  Господарського суду Вінницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

        Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.