УХВАЛА

12 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 620/3391/20
адміністративне провадження № К/9901/8768/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, В.М. Бевзенка,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:
- визнати протиправною відмову у призначенні пенсії за віком достроково на підставі пункту 4 частини першої статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV;
- зобов`язати призначити пенсію за віком достроково на підставі пункту 4 частини першої статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV  з дати звернення для призначення пенсії 11 березня 2020 року та провести її виплату.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком достроково на підставі пункту 4 частини першої статті 115  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 11 березня 2020 року щодо призначення їй пенсії за віком достроково на підставі пункту 4 частини першої статті 1  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV  та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 329, пункту 4 частини другої та частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховним Судом визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року. В задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Скаржнику слід було усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання нової заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з обґрунтуванням інших підстав для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження. Також скаржнику слід було надати докази сплати судового збору та обґрунтування підстав касаційного оскарження.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало оригінал платіжного доручення № 1129 від 15 квітня 2021 року на суму 1  681,60 грн. 
Також скаржник зазначив підставу касаційного оскарження, яка на його думку, є підставою для відкриття касаційного провадження.
Так, підставою касаційного оскарження скаржник зазначає частини першу та третю статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказану підставу обґрунтовує тим, що судами попередніх інстанції під час вирішення справи неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, норми частини першої статті 115 Розділу ХІV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також скаржник в клопотанні на усунення недоліків касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.
В обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначає, що апеляційна скарга розглядалася судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, згідно супровідного листа оскаржувана постанова отримана 10 лютого 2021 року.

Однак, колегія суддів не може прийняти до уваги вищевказаний доказ в якості обґрунтування причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на таке.

Частиною другою  статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що належним доказом, який би підтверджував дату отримання судового рішення є: повідомлення отримане судом про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу скаржника, якщо таке рішення направлялось електронною поштою або поштове повідомлення із відміткою про його отримання, відмову в отриманні копії судового рішення або відсутність особи за адресою місцезнаходження, якщо судове рішення направлялось скаржнику поштою.

Зважаючи на те, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року направлялась Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області поштою, з огляду на відсутність в наданих до касаційної скарги документах на усунення недоліків ухвали Верховного Суду від 05 квітня 2021 року копії поштового повідомлення про дату отримання оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд не може визнати належним доказом, який би підтверджував дату отримання оскаржуваного судового рішення та свідчив би про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення надану скаржником копію супровідного листа Шостого апеляційного адміністративного суду від  05 лютого 2021 року № 620/20/10316/2021 із відміткою про його отримання.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до приписів  статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними. 

Зважаючи на викладене вище, з огляду на те, що колегією суддів визнано неповажними наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 332, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд 

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження та відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області у поновленні строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

3. Надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко