ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/16501/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року (суддя Віхрова В.С.) у справі №160/16501/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,- 
                                                       встановиВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2016 року по 27.02.2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 року – січень 2008року, а в період з 01.03.2018 року по 27.02.2019 року - березень 2018 року;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь до ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року по 27.02.2019 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 27.02.2019 року - березень 2018 року відповідно до абзацу 4 пункту 5 постави Кабінету Міністрів України від 17.07.2018 року №1078.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач не нараховував і не виплачував йому індексацію грошового забезпечення у вказаних періодах. Вказував, що така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки суперечить вимогам Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон №1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі – Порядок №1078).  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2016 року по 27.02.2019 року;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 року по 27.02.2019 року.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на виплату індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим визнав 
протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування такої індексації.
Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача, у зв`язку з чим зобов`язав останнього нарахувати та виплатити позивачу таку компенсацію.
Щодо визначеного позивачем базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, суд першої інстанції виходив з того, порядок індексації грошового забезпечення врегульований постановою КМУ №1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Вказаним Порядком, зокрема, визначено те, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Пославшись на нормативне регулювання порядку індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки у спірному випадку індексація не нараховувалася, то й підстав стверджувати про порушення відповідачем порядку її нарахування із застосуванням конкретного базового місяця наразі не існує.
З приводу заявленого позивачем способом захисту права – стягнення індексації грошового забезпечення з відповідача, суд першої інстанції вказав на те, що відповідна компенсація нарахована відповідачем не була, у зв`язку з чим відсутня конкретна сума, яка може бути стягнута судом.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично висловлює свою незгоду з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права. Позивач вказує, що такий спосіб захисту права, як зобов`язання відповідача вчинити певні дії, є неефективним та не призведе до реального поновлення права. За позицією позивача, оскільки відповідачем не було надано жодних доказів обґрунтованості відмови у проведенні індексації грошового забезпечення, то суд мав повноваження стягнути з відповідача суму такої індексації, враховуючи періоди, які зазначені у позові та за які індексація грошового забезпечення не нараховувалася, а також враховуючи визначені базові місяці для обчислення індексу споживчих цін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Збройних сил України з 27.02.2016 року по 27.02.2019 року.
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , дата видачі 05.10.2016 року.
При звільненні з військової служби позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.206 по 27.02.2019.
У листопаді 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату індексації грошового забезпечення. 
30.11.2020 року військовою частиною НОМЕР_2 надано лист за вих. №5038, в якому повідомлено, що індексація не є обов`язковою складовою грошового забезпечення, не входить до його складу, а тому виплата здійснюється в межах фінансових ресурсів. 
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення, як учаснику бойових дій, за період з 01.03.2016 року по 27.02.2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Визначаючи межі перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, оскаржено в частині незадоволених позовних вимог, а тому судом апеляційної інстанції надається оцінка рішення суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині вирішених позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.
Суд першої інстанції, визнавши право позивача на виплату індексації грошового забезпечення, встановив те, що така індексація не була нарахована відповідачем за період проходження позивачем служби з 01.03.2016 по 27.02.2019.
З посиланням на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що компетенцією по нарахуванню індексації грошового забезпечення має саме відповідач.
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються як з положеннями Порядку №1078 так і відповідають повноваженням суду, який, у межах здійснення судового контролю, може перевірити правомірність рішень/дій відповідача, а не самостійно здійснити розрахунок індексації, перебираючи на себе повноваження відповідача.
Отже за умови того, що відповідачем індексація нарахована не була, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права у спірному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача.  
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що заявляючи позов із вимогою про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення, позивач також не визначив конкретної суми, яка підлягала до стягненню. А отже, за відсутності конкретно визначеної суми (яку розраховано позивачем чи відповідачем), правильність якої можливо б було перевірити, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про відсутність підстав для визначення такого способу захисту права як стягнення коштів з відповідача.
Обгрунтованими суд апеляційної інстанції вважає і висновки суду першої інстанції щодо застосування базового місяця для визначення розміру індексації. 
З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив те, що порядок визначення базового місяця для обчислення індексу споживчих цін визначено Порядком №1078. Пославшись на нормативне регулювання порядку індексації грошового забезпечення, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що оскільки у спірному випадку індексація не нараховувалася, то й підстав стверджувати про порушення відповідачем порядку її нарахування із застосуванням конкретного базового місяця не існує.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно обрано спосіб захисту порушеного права, який відповідає як суті спірних відносин, що не стосується самого розміру індексації, яка повинна бути виплачена на користь позивача, так і забезпечує поновлення права позивача на виплату індексації грошового забезпечення.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції, в частині незадоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                                         
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року по справі №160/16501/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

         Повний текст постанови складено 15.04.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк