КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/2074/2021
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            14 травня 2021 року                                                                       місто Київ
                                                                                              справа № 759/1791/21
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Ступака Артура Юрійовича, 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Поліщука Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Рівненської області, Рокитнянського району село Старе Село, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі        454 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Поліщук О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 рокускасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення ознак сп`яніння або взагалі за їх відсутності вважається необгрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.
Вказував, що з відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння. На запитання ОСОБА_1 працівник патрульної поліції не відповів які саме ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , отже проведення огляду без встановлення ознак алкогольного сп`яніння є порушенням Інструкції. 
Зазначав, що в протокол було вписано ознаки сп`яніння вже після проведення огляду без їх фактичного виявлення, з метою створення вигляду формального дотримання процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння.
Посилався на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 акцентував увагу працівникам патрульної поліції, що перебуває в хворобливому стані, та не має змоги пройти освідування на стан сп`яніння на місці, оскільки під час забору повітря може втратити свідомість.
Вказував, що від проходження огляду в закладі охорони здоров`я        ОСОБА_1 не відмовлявся, останній декілька разів уточнив у працівника патрульної поліції який саме огляд він має пройти, що було сприйнято працівником патрульної поліції як відмова від проведення огляду.
Зазначав, що направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та висновок закладу охорони здоров`я, складений за результатом проведення огляду, в матеріалах справи відсутні.
Посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що        ОСОБА_1 керував транспортним засобом та транспортний засіб рухався.
Вказував, що в матеріалах справи наявна довідка про вчинення повторності порушення ПДР за підписом інспектора ВАП УПП у місті Києві ДПП ст. лейтенант поліції Шахова В., однак вона у даному випадку не є беззаперечним доказом, оскільки не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року на підставі судового рішення, яке вступило в законну силу.
У судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1 та його захисник Поліщук О.С. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Поліщука О.С., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за  ч.2 ст.130 КУпАП  настає, в тому числі,  за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбчених ч.1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, відмова особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №012787, 20 грудня 2020 року о 02.50 год. в місті Києві по проспекту Корольова, 18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «CHEVROLETА», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» на місці зупинки, а також медогляду у медичному закладі в установленому законом порядку, водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 грудня 2020 року серії ДПР18 №012787; 
письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 20 грудня 2020  року,  в яких зазначено, що останні були запрошені у ролі свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія      ОСОБА_1 . Водій у їх присутності на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, що вони засвідчили своїми підписами;  
рапортом інспектора роти №5 батальйону №1 полку №1 УПП в місті Києві ДПП лейтенанта поліції Власенка С.;
відеозаписом з камери №523.
З відео з камери №523 вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у присутності двох свідків. З відеозапису вбачається, що свою відмову проходити огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пояснював тим, що він сонний та погано себе почуває, оскільки хворіє.
При цьому, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 20 грудня 2020 року хворів, останнім надано не було.
Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку у присутності двох свідків підтверджується наведеними вище доказами. 
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за  ч.ч.1, 2 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги про безпідставну кваліфікацію дій            ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП пов`язує виникнення у особи такої ознаки, як повторність, встановленим фактом вчинення особою будь-якого порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП протягом року.
Згідно з ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним з доказів. При цьому суд, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, має оцінити усі докази, які були зібрані і надані як поліцейськими, так і стороною захисту.
Як вбачається з довідки інспектора ВАП УПП у місті Києві ДПП лейтенанта поліції Шахова В. постановою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
У довідці зазначено, що фабулу протоколу серії ДПР18 №012787 вважати як ч.2 ст.130 КУпАП.
Також на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи міститься постанова судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав, що він притягувався до адміністративної відповідності за ч.1 ст.130 КУпАП згідно постанови Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року.
Тому суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 перебував в хворобливому стані та не мав змоги пройти освідування на стан сп`яніння на місці, оскільки під час забору повітря міг втратити свідомість не спростовує винуватість останнього у порушенні п.2.5 ПДР.
При цьому, саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність  за ч.ч.1, 2 ст.130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння та на запитання ОСОБА_1 працівник патрульної поліції не відповів які саме ознаки алкогольного сп`яніння було виявлено у ОСОБА_1 , отже проведення огляду без встановлення ознак алкогольного сп`яніння є порушенням Інструкції суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з відеозапису з камери №523 поліцейським було зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, що відповідають Інструкції, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим останньому в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Відтак,  ОСОБА_1 була забезпечена можливість для проходження ним в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, проте, він не вчинив дій, спрямованих на проходження такого огляду.
В ході розгляду справи ОСОБА_1 не спростовував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував не підтверджені та спростовуються тим, що як вбачається з відеозапису з камери №523 ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, у зв`язку з тим, що під час руху авто у нього не горів стоп-сигнал. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вказував на те, що його брат його викликав, щоб він сів за кермо автомобіля. Зазначав, що він виїхав і проїхав 100 м. (час на відео 02:59:00, 03:07:06).
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника - адвоката Поліщука Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
            
Суддя:                                                                                                Борисова О.В.