ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року
м. Харків

справа № 639/1677/19
провадження № 22-ц/818/2543/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.,
суддів        Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Гришиної А.О.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Чернишова Бориса Сергійовича  на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року, постановлену суддею Вікторовим В.В., у  справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми, 
ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики від 14.11.2009 року у розмірі 14 987 500 грн., а також 3% річних від простроченої суми за договором позики від 14.11.2009 року у розмірі 658 473,41 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

16.12.2020 року під час судового засідання представником позивача — адвокатом Чернпшова Б.С. подано заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту та заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна, які належать відповідачам на праві приватної та спільної сумісної власності:  нежитлові приміщення 1-го поверху № І, 13-:-16, 13 а, загальною площею 50,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2», розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 ;  нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-66, загальною площею 235,0 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», розташоване за адресою:  АДРЕСА_2 ;  нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-5, 8, загальною площею 184,3 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Б-1», розташоване за адресою:  АДРЕСА_3 ;  нежитлові приміщення 1-го поверху № 3а, 4а, 46, 5а, 56, загальною площею 114,8 кв.м. в житловому будинку літ. «А-8», розташоване за адресою:  АДРЕСА_4 ;  нежитлова будівля літ «А-1», загальною площею 368,5 кв.м., розташована за адресою:  АДРЕСА_5 ;  квартира АДРЕСА_6 ;

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Чернишов Б.С. посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не визнав застосування забезпечення позову у даному випадку обгрунтованим, доцільним та доведеним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачка звернулась з позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми  позики, а майно, на яке просить накласти арешт представник позивачки зареєстроване на праві власності лише за відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.12.2020 року
Разом з тим, представником позивача не доведено наявність обставин, які б підтверджували існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може  істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або  поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.
Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення  відповідача від виконання судового рішення без доказів, що підтверджують підстави для  забезпечення позову не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Таким чином, оскільки матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, посилання в заяві на потенційну можливість  ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та доказів є недостатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі № 752/6255/18.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що на частину об`єктів нерухомого майна на які просить накласти арешт та заборонити відчуження представник позивачки, вже є обтяження у вигляді заборони відчуження.
У зв`язку з викладеним, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено представнику позивачки у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Також, клопотання про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, що передбачено ст. 151 ЦПК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 375, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чернишова Бориса Сергійовича   залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 

Судді:                                                                                           І.В. Бурлака

                                                                       В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.