Справа № 161/1210/21 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/625/21  Категорія: 8 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 травня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,
секретар с/з – Галицька І.П.,
з участю:
       представника позивача – ОСОБА_1 ,
       відповідача – ОСОБА_2 ,
       представника відповідача – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності,  за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2021 року, 

                                           В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить 17/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом це житлове приміщення загальною площею 27,3 м. кв. є окремим і складається із кухні (1-1) площею 10,6 м. кв., коридору (1-2) площею 5,7 м. кв. та кімнати (1-3) площею 11,0 м. кв. Зазначена частина житлового будинку обладнана окремим входом. 83/100 часток зазначеного житлового будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 .
Позивачка також зазначала, що вона зверталася до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» із заявою про реєстрацію її місця проживання у цьому житловому будинку, однак їй було відмовлено у реєстрації та роз`яснено про необхідність проведення процедури поділу об`єкта нерухомого майна на декілька квартир. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд припинити її право власності на 17/100 часток житлового будинку та право власності ОСОБА_2 на 83/100 часток житлового будинку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також просила визнати за нею право власності на житлове приміщення (квартиру) загальною площею 27,3 м. кв., яке складається із кухні (1-1) площею 10,6 м. кв., коридору (1-2) площею 5,7 м. кв. та кімнати (1-3) площею 11,0 м. кв. в будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2021 року у цій справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_4 – адвокат Федош С.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, відповідач та його представник апеляційну скаргу заперечили і просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , судом першої інстанції враховано, що підстави для припинення права спільної часткової власності на житловий будинок відсутні.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи установлено, що позивачці ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві спільної часткової власності належить 17/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).
Судом також установлено, що 83/100 часток зазначеного житлового будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 .
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 цей будинок поділений на дві квартири: квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6,7).
ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок і просила суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на житлове приміщення (квартиру) загальною площею 27,3 м. кв., яке складається з кухні площею 10,6 м. кв., коридора площею 5,7 м. кв., кімнати площею 11,0 м. кв. в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Свою позовну заяву ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що вона проживає в окремому житловому приміщення і у неї немає можливості присвоїти цій квартирі номер та зареєструватися за місцем свого проживання, що створює для неї труднощі у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном, а тому вона просила суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). 
За положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1 статті 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності передбачає визначення часток кожного із співвласників у спільній власності.
Згідно з частиною 1 статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Отже, законом передбачено припинення право на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників за наявності певних умов.
При цьому ОСОБА_4 звернулася в суд з позовними вимогами про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок.
Кожна особа, як передбачає частина 1 статті 4 ЦПК України, має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Проте, як було встановлено судом, відповідач не оспорює право власності позивачки на 17/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4 обґрунтовує лише тим, що вона не має можливості зареєструватися у своєму житловому приміщенні.
Співвласник, як передбачає стаття 364 ЦК України, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
З урахуванням зазначених вимог закону ОСОБА_4 як співвласник нерухомого майна має право на виділ у натурі ї частки із житлового будинку і лише у разі виділу їй у натурі частки із житлового будинку для неї припиняється право спільної часткової власності на цей будинок  і вона набуває власності на виділене майно.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок.
Доводи апеляційної скарги представника позивача не спростовують  правильність висновків суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін.
Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2021 у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді