Справа № 132/214/18
Провадження № 22-ц/801/708/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року	Справа № 132/214/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2018 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Сєліна Є.В., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позов обґрунтовано тим, що з вересня 2011 року по серпень 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах (цивільному шлюбі), від якого мають спільних дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча і має таку можливість. У зв`язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання їх малолітніх дочок аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. щомісячно.
Водночас 20 лютого 2018 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх дочок аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 18 січня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80коп.
Обґрунтовуючи мотиви прийнятого рішення місцевий суд прийшов до висновку, що відповідач може і повинен сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 січня 2021 року в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2018 року відмовлено.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись із заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів на користь позивача з 1/3 до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції враховано лише доводи позивача, оскільки оскаржуване рішення ухвалене у відсутність відповідача по справі. Зазначає, що про оскаржуване рішення суду про стягнення з нього аліментів він дізнався з Міграційної служби, якою йому було відмовлено у продовженні посвідки на проживання, у зв`язку із перебуванням в реєстрі боржників по сплаті аліментів та оголошенням в розшук Калинівським районним судом Вінницької області. Вказує, що має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу. Проте зауважує, що протягом усього часу з моменту народження дітей сторін по справі він їх утримує, зокрема добровільно надає кошти, купує необхідний одяг та харчування.
15 березня 2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила аргументи викладені відповідачем в апеляційній скарзі вказавши, що судом здійснено усі необхідні дії щодо належного повідомлення відповідача по справі про дату час та місце розгляду справи. Вважає, що та обставина, що на утриманні ОСОБА_2 перебувають двоє дітей від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки одна з дітей ОСОБА_5 була народжена вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду. Вважає, що аліменти визначені судом попередньої інстанції в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей щомісячно є оптимальним та достатнім для реалізації потреб та їх інтересів.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду першої інстанції не відповідає таким вимогам.
Апеляційним судом встановлено, що сторони є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-13).
Згідно довідки № 53 від 18 січня 2018 року виданою Радівською сільською радою Калинівського району Вінницької області вбачається, що ОСОБА_1 фактично зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 з доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).
Діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться на утриманні ОСОБА_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Радівської сільської ради від 18 січня 2018 року № 54 (а.с. 15).
06 вересня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2015 року (а.с. 49).
В період шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50-51).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Водночас, статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.
Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що на її утриманні перебувають спільні з відповідачем діти, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач в свою чергу в добровільному порядку допомогу не надає.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність та достатність доходів відповідача та про його належне матеріальне забезпечення, а також не надано таких доказів про реальну можливість відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. 
Відсутні в матеріалах справи і докази, що підтверджують наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. 
Поряд з цим, наданими відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення докази, а саме свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей (а.с. 49-51), підтверджують наявність у нього двох доньок, народжених у іншому шлюбі, одна з яких, а саме ОСОБА_7 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до ухвалення оскаржуваного рішення. Зазначена обставина на переконання апеляційного суду у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, має значення для правильного вирішення справи і повинна бути врахована під час визначення розміру аліментів.
Колегія суддів апеляційної інстанції також звертає увагу, що аліменти на утримання дітей повинні бути не тільки достатніми, але і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
З урахуванням зазначених конкретних обставин справи та інтересів усіх неповнолітніх дітей (однакового їх утримання батьком), колегія суддів вважає необхідним змінити розмір стягуваних на користь відповідачки аліментів на утримання дітей та зменшити його з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів
Отже, обставини на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження.
Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності відповідача не приймаються колегією суддів, оскільки судом вживалися заходи для його повідомлення. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2018 року - змінити.
Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        О.Ю. Береговий

Судді:                                                                Т.М. Шемета

                                                                               М.М. Якименко