П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 травня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 22-6916                                             Головуючий у 1-й інстанції: Кириленко Т. В. 
Унікальний № 759/18172/19                                                             Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Іванової І. В.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
за участю секретаря                           Осінчук Н. В.
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бондаря Антона Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про вселення,- 
у с т а н о в и в:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4  пред`явила в суд позов до  ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про вселення, в якому просила  вселити їх в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідачку не чинити їм перешкод у користуванні даною квартирою (а. с. 1-8).
Позовні вимоги були обґрунтовані таким. Відповідачка є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 квітня 2018 року. Позивачка ОСОБА_1 з 25 жовтня 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з сином відповідачки і відповідачка зі своїм покійним чоловіком надали згоду на їх вселення та реєстрацію без обмеження строків проживання в ній. У 2012 році від шлюбу з ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_3 . У 2016 році шлюб був розірваний, однак вони продовжували проживати в спірній квартирі та сплачувати комунальні послуги до 2018 року. В 2018 року відповідачка почала судові справи з метою позбавлення їх права проживання в даній квартирі, у зв`язку з чим на цей період вони вимушені були залишити квартиру. Після залишення судом поданого відповідачкою позову без розгляду позивачі мали намір повернутися в квартиру, проте відповідачка замінила замки, здала її в оренду, чим перешкоджає користуватися нею. 
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року   позов задоволено. Суд вселив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 2012 року народження, ОСОБА_4 в квартиру  АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_2 , ОСОБА_3 2012 року народження, ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням у квартирі  АДРЕСА_1 .
 
Не погодившись з рішенням суду адвокат Бондарь А. В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а. с. 132-134).
В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
 
В суд апеляційної інстанції представник Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином (а. с. 156-158).
Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
 
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: відповідача ОСОБА_2 та її представника, адвоката Бондаря А. В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Василенка О. В., який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.
Спірна квартира належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 квітня 2018 року.
25 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та сином відповідачки - ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 (а. с. 10, 14).
Після укладення шлюбу з ОСОБА_6 позивачі вселились у спірну квартиру за згодою власника та були в ній зареєстровані (а. с. 8, 11).
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано (а. с. 15).
Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що в судовому засіданні встановлено, що позивачі вселились в квартиру АДРЕСА_1 в якості членів сім`ї власника та набули права користування даною квартирою, на даний час права користування у встановленому законом порядку вони не позбавлені, однак відповідачка чинить їм перешкоди в користуванні спірною квартирою. Тому їх права підлягають захисту шляхом вселення в спірну квартиру та зобов`язання відповідачку не чинити перешкоди позивачам в користуванні нею.
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд  виходить з наступного.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.
Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову  ОСОБА_2 відповідають обставинам справи.
Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позову  ОСОБА_2 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення  (а. с. 87-89).
Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. 
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недостовірності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке. 
Як убачається із матеріалів справи, місце проживання позивача ОСОБА_2 та її доньок ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у встановленому законом порядку зареєстроване у квартирі    АДРЕСА_1 (а. с. 8, 12, 13). Отже зі згоди власника цієї квартири позивачі набули право користування належною відповідачу ОСОБА_2 квартирою - право сервітуту щодо цього майна.
На час розгляду справи встановлений законом сервітут, у встановленому порядку не припинився.
Питання щодо припинення сервітуту відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК або ст. 406 ЦК України в рамках даної справи не вирішувалось.
          Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не є власниками квартири  АДРЕСА_1 , не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачі наділені правом сервітуту щодо указаної квартири і це право, як вже зазначено вище, у встановленому законом порядку не припинялось.
          Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо наявності  з боку відповідача перешкод у користуванні житлом, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.
          По-перше, у матеріалах справи наявні акти про відсутність доступу позивачу ОСОБА_2 до помешкання (а. с. 18-20). По-друге, виходячи із звичайної логіки, без наявності перешкод у доступі до житла фізична особа не буде нести матеріальні витрати та витрати часу, пов`язані із судовим розглядом справи.
          Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі самостійно та добровільно залишили квартиру, про що зазначено у позовній заяві, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні. Відповідач вдається до  спотворення викладених позивачем обставин, адже позивачем було зазначено, що вона була змушена залишити квартиру у зв`язку із діями відповідача, які доводили дітей до розпачу (а. с. 3, абзац дев`ятий).
Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга немістить.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Бондаря Антона Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складений 19 травня 2021 року.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  І. В. Іванова
 
Т. О. Невідома