11.05.21
22-ц/812/915/21 
Головуючий суду першої інстанції Лагода А.А. 
Провадження № 22-ц/812/915/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року             м. Миколаїв Справа № 487/1407/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М.. Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,
за участю представника відповідача - Колодяжної Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Лагоди А.А., в приміщенні цього ж суду, за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго»), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:
       
03 березня 2021 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними дії представників АТ «Миколаївобленерго» з відключення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира).
Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що в результаті проведення відкритих торгів (аукціону), приналежна їй на праві власності квартира АДРЕСА_1 була продана, шляхом укладання 24 квітня 2019 року договору купівлі-продажу квартири, укладеного за результатами аукціону між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 .
У зв`язку з тим, що квартира була продана з чисельними порушеннями законодавства електронний аукціон та договір купівлі-продажу квартири, були нею оскаржені до Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/3925/19, знаходиться в провадженні суду.
Покупець квартири ОСОБА_3 намагався вигнати її та її родину із квартири. Не зумівши цього зробити, ОСОБА_3 звернувся до АТ «Миколаївобленерго» з заявами про припинення постачання електричної енергії до квартири.
Не зважаючи на звернення до відповідача з заявами та доданими до них доказами на підтвердження спору про право власності на квартиру в суді, без будь-яких попереджень було відключено постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 з 16 травня 2019 року. 
Проте рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року зазначений позов було задоволено, зобов`язано АТ «Миколаївобленерго» поновити електропостачання до спірної квартири.
На початку березня 2021 року ОСОБА_3 знову подав до АТ «Миколаївобленерго» заяву про відключення електропостачання до спірної квартири.
01 березня 2021 року до квартири АДРЕСА_1 прийшли два представника АТ «Миколаївобленерго» та ОСОБА_3 для відключення електропостачання до квартири. Однак, посилаючись на зміст постанови Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року вона та її родина не допустили представників АТ «Миколаївобленерго» до відключення електропостачання до квартири, про що було складено відповідний акт № 2/001111 від 01 березня 2021 року.
Вона та її неповнолітній син ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі. З нею укладений договір на постачання електричної енергії, який в установленому законом порядку не розривався. На підставі вказаного договору вона споживає електричну енергію та сумлінно за нею сплачує. Будь-якої заборгованості за спожиту електричну енергію немає.
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Миколаївобленерго» відключати електропостачання до квартири АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи, яку мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідно до акту АТ «Миколаївобленерго» № 2/001111 від 01 березня 2021 року відключення електропостачання до квартири по АДРЕСА_1 заплановано на 10 березня 2021 року.
До того ж, зазначена квартира є єдиним місцем проживання її та її сина ОСОБА_5 , 2006 року народження, іншим житлом вони не забезпечені. Син ОСОБА_5 навчається в школі, без електричної енергії не зможе робити домашнє завдання. Квартира має електричне опалення, отже без електрики вона залишиться без опалення і буде руйнуватися. Будинок є історичною пам`яткою. Також без електрики не можливо буде зберігати продукти харчування, готувати їжу.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року заяву представника позивача адвоката Рехлецького Р.В. про забезпечення позову задоволено. Заборонено АТ «Миколаївобленерго» відключати електропостачання до квартири АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи. 
Судове рішення мотивоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову, такий від забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.
Не погодившись з ухвалою, АТ «Миколаївобленерго» оскаржило її в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, її неправомірність та упередженість, порушення норм матеріального і процесуального права, просило про її скасування.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що позовною вимогою позивача є саме «визнання незаконними дій представників АТ «Миколаївобленерго» з відключення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 .
Отже, АТ «Миколаївобленерго» вважає, що згідно з частиною 10 статті 150 ЦПК України відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову до розгляду справи по суті та вирішення питання про визнання незаконними дій представників АТ «Миколаївобленерго» з відключення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 .
Оскарженою ухвалою місцевого суду, АТ «Миколаївобленерго» заборонено відключати електропостачання до квартири АДРЕСА_1 . Тобто, суд першої інстанції прийняв упереджену ухвалу не розглядаючи вказане питання по суті, а також не викликаючи при цьому сторони для надання пояснень та додаткових доказів.
Одночасно позивачкою у поданій нею заяві про забезпечення позову не обґрунтовані наслідки невжиття зазначених нею заходів забезпечення позову та не зазначено, яким чином невжиття їх у майбутньому спричинить утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є за законом її процесуальним обов`язком.
Отже, внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, які є тотожними заявленим позивачкою позовним вимогам, порушуються законні права та інтереси АТ «Миколаївобленерго» стосовно відключення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діяв представник, доводи апеляційної скарги не визнала та просила залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.
На час розгляду справи відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Частина 1 статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. 
Таким чином, положення частини 1 статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пункт 4 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачає забезпечення позову забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Щодо доводів, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, слід зазначити таке.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Із матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 (з укладенням шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом про захист прав споживача послуг з електропостачання до квартири, де вона мешкає з своїм неповнолітнім сином, де просить визнати дії представників АТ «Миколаївобленерго» з відключення електропостачання незаконними. 
Як вбачається з матеріалів справи відповідач за заявою власника квартири ОСОБА_3 неодноразово намагався відключити мешканців квартири від електропостачання. 
На теперішній час між колишнім власником квартири (позивачем у справі) та теперішнім власником ОСОБА_3 існує спір щодо правомірності переходу прав власника, який вирішується в суді та у зв`язку з цим в якості забезпечення позову постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2019 року було накладено арешт на спірну квартиру.
Таким чином з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір, отже під час вирішення спору щодо протиправності дій АТ «Миколаївобленерго» існує реальна загроза відключення квартири, де мешкає споживач цих послуг ОСОБА_1 зі своєю дитиною, від електропостачання, що може в подальшому при задоволенні позовних вимог утруднити виконання судового рішення з приводу поновлення електропостачання до спірної квартири. Заявлені позивачем та вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають предмету позовних вимог у даній справі. При цьому не вирішується питання щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а застосовано судом першої інстанції засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, оскільки застосування забезпечення позову шляхом заборони АТ «Миколаївобленерго» вчиняти відключення електропостачання до спірної квартири до закінчення розгляду справи не має ознак суттєвого обмеження прав АТ «Миколаївобленерго», та відповідає вимогам суспільних інтересів.
Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.  

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 11 травня 2021 року.