ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер справи 766/5341/20 Головуючий в суді І інстанції Ус О.В.
Номер провадження 22ц/819/849/21 Доповідач Орловська Н.В. 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                          Орловської Н.В.,
суддів                                                                      Кутурланової О.В.,
                                                       Майданіка В.В.,
секретар                                                Давиденко І.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :
30.03.2020р. ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього синіх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач свої батьківські обов`язки не виконує, про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток своїх синів не піклується, участі у їх вихованні не приймає, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, сплачуючи аліменти у мінімальному розмірі, визначеному судовим рішенням. З огляду на викладене, з метою повного та всебічного забезпечення прав та інтересів дітей позивач просить задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду вмотивовано тим, що відповідач не втратив інтересу до неповнолітнього сина  ОСОБА_5 , має бажання та можливості утримувати та виховувати дитину, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дитину. Позивачкою не доведена доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_5 , а також не встановлено фактів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина  ОСОБА_3 у той час, коли він був неповнолітнім, сам ОСОБА_3  досяг повноліття ще до відкриття провадження у справі, до суду з заявами не звертався. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини є винятковим заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадку, коли виправлення матері (батька) є неможливим та існує така необхідність з врахуванням інтересів дитини, суд першої інстанції вважає, що позбавлення батьківських прав не відповідає найкращим інтересам дитини, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, посилаючись помилковість висновків суду першої інстанції, просить заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2021 р. скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, а саме з липня 2008 року, діти постійно проживають матір`ю, відповідач жодним чином не проявляв уваги до дітей, добровільно не надавав кошти на їх утримання, не брав участі у їх вихованні. Вихованням, лікуванням та утриманням дітей займалася позивач, у звязку з чим вважає наявними підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей. При цьому, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради, оскільки він суперечить інтересам дітей. 
07 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, за змістом якого доводи апеляційної скарги не визнає. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що вважає недоречним позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , оскільки підтримує з ним спілкування, добросовісно сплачує аліменти на його утримання та у разі потреби дає додаткові кошти. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим повторно серії НОМЕР_1 від 03.04.2018 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.11.2008 року (арк. справи 5, 6).
На час відкриття провадження у справі ОСОБА_3 досяг повноліття (виповнилося 18 років). 
Згідно характеристики, виданої Головою ОСББ "Ушакова 64б" 19.03.2020 р., ОСОБА_1 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_7 та синами: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , донькою ОСОБА_8 . ОСОБА_1 зарекомендувала себе як чесна, порядна людина, займається вихованням дітей. Діти завжди чисто одягнені, ходять в школу, граючи з іншими дітьми у дворі будинку не конфліктують, ввічливі та уважні по відношенню до сусідів та людей похилого віку. Батька дітей ОСОБА_2 у дворі не бачили дуже давно, більше п`яти років. Зі слів ОСОБА_1 відомо, що вихованням та матеріального забезпечення він не надає та не займається (а.с.7).
З характеристики, виданої класним керівником Гнатюк Т.А. , директором Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №30 з поглибленим вивченням предметів природничо-математичного циклу та англійської мови Херсонської міської ради, ОСОБА_4 навчається у вказаній школі у класі математичного профілю. Має оцінки достатнього і середнього рівня. Під час навчання проявив себе як учень з нестабільними результатами, у вивченні точних наук відчуває певні труднощі. На уроках не завжди уважний. Має довільну змішану пам`ять. Сформовані навички здорового способу життя, із задоволенням займається фізичною культурою та спортом. Неодноразово брав участь у спортивних змаганнях між класами. Добре розвинені трудові навички та вміння. Акуратний, вихований. У спілкуванні з однокласниками дружній. Працелюбний, виконує доручення класного керівника. У класі входить до групи прийнятих, спілкується з групою однокласників. ОСОБА_5 самостійний, за характером спокійний. Протягом навчання мати відвідує батьківські збори, цікавиться результатами навчання сина, підтримує зв`язок з класним керівником (а. с.8).
Згідно характеристики, виданої деканом факультету комп`ютерних наук, фізики та математики Херсонського державного університету Кушнір Н.О. , студент ОСОБА_3 навчається на І курсі університету з 01 вересня 2019 року за спеціальністю "Комп`ютерні науки". За період навчання зарекомендував себе як старанний та працелюбний студент. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні. На заняттях активний, уважний, старанно готується до практичних та лабораторних робіт, виявляє зацікавленість до обраного фаху. Рівень інтелектуального розвитку достатній. В контактах з однокурсниками ОСОБА_3 неконфліктний. Комунікабельний, ввічливий з товаришами та викладачами. Бере активну участь у громадському житті факультету, у культмасових заходах. ОСОБА_3 показав себе дисциплінованим і скромним студентом, швидко і якісно засвоює учбову інформацію. Належну увагу вихованню сина приділяє мати ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно довідки про доходи №51/0044 від 03.03.2020 р., виданої Херсонським державним університетом, ОСОБА_3 , за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року отримав стипендії на загальну суму 6500,00 грн. (а.с. 15).
З акту обстеження умов проживання від 03.03.2020 року, складеного головними спеціалістами Служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради Тушенцевою О.А., провідним спеціалістом Федіною О.Ю. вбачається, що спеціалістами проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , житло розміщене на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 3-х кімнат з усіма комунально-побутовими зручностями. Умови проживання задовільні. Квартира потребує ремонту, облаштована старими меблями. Старші сини мешкають в окремій кімнаті, в якій є письмовий стіл, двоповерхове ліжко, шафа для одягу. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 . З`ясовано, що в квартирі мешкає мати, її троє дітей та бабуся. Старший син ОСОБА_3 навчається в ХДУ (на бюджеті) І курс; ОСОБА_4 у ЗОШ №30 - 9 клас; ОСОБА_14 - ЗОШ №30 4 клас. Стосунки в родині доброзичливі, але матері тяжко матеріально утримувати дітей. Скаржиться на невелику матеріальну допомогу - аліменти на утримання дітей. Мати дітей працює, забезпечуючи дітей в силу своїх можливостей. Зі слів матері з`ясовано, що батько дітьми не цікавиться, не приймає участі в їхньому вихованні, ухиляється від батьківських обов`язків (а.с.10).
Посилаючись на вказані обставини, як на доказ ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання ним своїх батьківських обов`язків, позивач просила суд першої інстанції задовольнити її позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 позбавлення батьківських прав допускається тільки лише щодо дітей, які не досягли 18 років.
Враховуючи, що на момент вирішення справи судом першої інстанції ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг вісімнадцяти років, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відносно нього батьківських прав відповідача.
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки позивачем не надано беззаперечених доказів на підтвердження злісного ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків.
Так, у ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 підтримує спілкування з сином ОСОБА_16 , що також не заперечується позивачем, яка за змістом апеляційної скарги зазначає, що батько спілкується з дітьми рідко. 
При цьому, апеляційний суд вважає, що неактивна участь батька в житті сина спричинена тривалим конфліктом між сторонами, що не може бути самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав.
Крім того, факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу свідчить про наявність у нього його інтересу до дитини.
Також судом встановлено, що згідно виконавчого листа №766/15870/16-ц виданого 04.04.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 19.12.2008 року у справі №2-5185/08 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 250 грн. всіх видів заробітку щомісячно на кожного, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1700 грн. по 850 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 12).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.03.2020 р. № 56140732, складеного старшим державним виконавцем Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_2 за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року заборгованості зі сплати аліментів не має (а.с. 13).
Наведені обставини спростовують твердження апелянта щодо ухилення відповідача від виконання обов`язку по утриманню дітей.
Щодо посилання ОСОБА_1 на необґрунтованість врахування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування з підстав його невідповідності інтересам дітей, то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. (ч. 6 ст. 19 СК України)
Отже, аналіз вказаних норм законодавства України свідчить про те, що при розгляді позовних вимог про позбавлення батьківських прав обов`язковим є наявність письмового висновку органу опіки та піклування, який підлягає врахуванню судом під час ухвалення судового рішення, крім випадків, якщо такий висновок є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини.
В матеріалах справи наявний висновок Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона від 11.09.2020 р. №114 за змістом якого вбачається, що 04.09.2020 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій було розглянуто питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , на яку він не з`явився через перебування на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є. Карабелеша». У телефонній розмові з ним було з`ясовано, що він спілкується з сином, допомагає йому та бажає приймати участь у його утриманні та вихованні і заперечує проти позбавлення батьківських прав. 
Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, та виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька так і для дитини, та зважаючи на факт заперечення батьком позовних вимог про позбавлення батьківських прав, що свідчить про наявність у нього бажання піклуватися про свого неповнолітнього сина та спілкуватися з ним, сприяючи захисту інтересів дитини щодо його права на батьківське піклування, орган опіки та піклування дійшов висновку, що позбавлення прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є недоцільним (а.с. 47).
Апеляційний суд вважає, що вказаний висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини, а тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв його до уваги. 
Таким чином, установивши відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що батько дитини бажає продовжувати спілкуватися із сином, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції всебічно та повно з`ясовано дійсні обставини справи, перевірено доводи та заперечення сторін, досліджено надані сторонами докази, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого ухвалено законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Токаленко Валентина Михайлівна, залишити без задоволення.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено 13 травня 2021 року. 

Головуючий                        ________________                        Н.В.Орловська
Судді:                                ________________                        О.В.Кутурланова
                               ________________                        В.В.Майданік