ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2021 року           справа №360/5095/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року  у справі   № 360/5095/20 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян)   за позовом    ОСОБА_1   до   Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про  визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі-відповідач), в якому просив:
- скасувати рішення № 11758/03-01 від 22.12.2017 року Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком   № 1; 
- зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 15.12.2017 року - дати першого звернення; 
- скасувати рішення № 124050000895 від 05.08.2020 року  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області шодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року;
- зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року; 
- зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією за віком та обрахованою на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року за період з 15.12.2017 року по 05.08.2020 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 15.12.2017 року він подав заяву встановленої форми щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. До заяви позивачем були надані всі необхідні документи, що підтверджують страховий та пільговий стаж, який враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. 
Проте, 09.01.2018 року  позивач отримав рішення №11758/03-01 від 22.12.2017 року про відмову в призначенні пенсії. Вказаним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку тим, що відповідач не має можливості здійснити перевірку довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 602 від 10.10.2014, виданої ПАТ «Шахта «Білоріченська», оскільки підприємство розташоване на території населеного пункту смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, в якому органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не зареєстровані на території, підконтрольній українській владі. Окрім того, відповідач у вказаному рішенні не зарахував до стажу роботи на пільгових умовах періодів учня підземного гірника з 18.02.1987 року по 01.03.1987 року, з 06.06.1987 року по 13.08.1987 року  та з 05.06.1989 року  по 26.07.1989 року, оскільки відсутні відомості про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах. 
Вищевказане рішення було оскаржене до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області. 05.03.2018 року ПФУ розглянув скаргу позивача на рішення відповідача № 11758/03-01 від 22.12.2017 року, про що було прийнято рішення про залишення скарги позивача без задоволення № 1 від 05.03.2018.
01.03.2019 року позивач звернувся зі скаргою на рішення № 11758/03-01 від 22.12.2017 року Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області та отримав відповідь від Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України № 7830/Б-1 від 23.04.2019 року, в якому вказано, що на дату звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 не мав стажу роботи тривалістю 21 рік 6 місяців, а тому рішенням управління від 22.12.2017 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Одночасно зазначено, за матеріалами електронної пенсійної справи (пенсія по інвалідності) пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 складає 10 років 9 місяців 24 дні та страховий стаж, обчислений з урахуванням абзацу восьмого частини третьої статті 24 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 28 років З місяці 14 днів. Також, позивачу запропоновано повторно зверпутися до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем проживання з відповідною заявою для вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням змін, внесених до чинного законодавства.
На думку позивача, на момент звернення 15.12.2017 він повністю підтвердив право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, але при цьому Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України не скасував рішення №11758/03-01 від 22.12.2017, а лише рекомендував звернутися повторно з заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
17.05.2019 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 до відповідача, де йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV. Згідно повідомлення про призначення пенсії від 28.05.2019 року загальний стаж роботи позивача становить 29 років З місяці 20 днів, в тому числі спеціальний стаж роботи: 10 років 9 місяців 15 днів - робота за Списком №1.
30 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 601 від 17.09.2019 року, виданої ПАТ «Шахта «Білоріченська». Рішенням № 124050000895 від 05.08.2020 року  Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовило позивачу в здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що довідка ПАТ «Шахта «Білоріченська» видана підприємством, розташованим на території населеного пункту смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, в якому органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 
На думку позивача, такі дії відповідача, є протиправними, суперечать діючому законодавству України, порушують конституційні права та свободи позивача, у зв`язу з чим він вимушений звернутися до суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними обгрунтуваннями та доказами; уточненої позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог статті 160 КАС України, конкретизувавши позовні вимоги у відповідності до положень  ст.5 КАС України (для суду та відповідача); документа про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в частині позовних вимог про скасування рішення № 11758/03-01 від 22.12.2017 року Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 15.12.2017 року, дати першого звернення, - повернути позивачу.
Прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в частині позовних вимог про: скасування рішення № 124050000895 від 05.08.2020 року  Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області шодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року; зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року; зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією за віком та обрахованою на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 601 від 17.09.2019 року за період з 15.12.2017 року по 05.08.2020 року, до розгляду та відкрити провадження у справі.
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, в частині повернення позовної заяви про скасування рішення № 11758/03-01 від 22.12.2017 року Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 15.12.2017 року, дати першого звернення. Подав апеляційну скаргу та заяву про доповнення до апеляційної скарги, в яких посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині вказаного повернення, як таку яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги та вказаної заяви зазначено, що як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав. На думку апелянта, відмова пенсійним органом позивачу у реалізації його права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку зі знаходженням підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якою намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.   
Крім того, позивач змушений періодично звертатися за лікарською допомогою. За станом здоров`я не працює, з 2014 року звертається за призначенням належної йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, яка б мала стати єдиним джерелом його існування.
Надаючи медичні документи на розгляд суду до клопотання про поновлення пропущеного строку, позивач мав на меті довести, що наслідком пропуску строків звернення до суду є вагомі проблеми зі здоров`ям перелік яких міститься в виписках № 5645/1857, № 1414/332 та записах в медичній карті позивача.
Також зазначив, що згідно виписки з історії хвороби № 1414/332 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Новоайдарського РТМО з 16.05.2019 року по 28.05.2019 року на стадії загострення хвороби. У виписках з медичної картки 21.05.2019 року є запис травматолога (МСЕК) про діагноз та рекомендації з подальшого лікування. В період загострення хвороби позивач не міг слідкувати за строками для звернення до суду. Після виписки з медичного закладу та часткового полегшення самопочуття позивач продовжував оскаржувати рішення відповідача № 11758/03-01, що підтверджується листом департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 02.07.2019 року № 16152/Б-11, а також листа відповідача від 12.03.2020 року № 71/Б-14.
Посилається на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі 1840/334/18 відповідно до якої при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ стосовно соціального захисту слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.  
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.
Суд, заслухав суддю – доповідача, пояснення сторін перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, і дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина 4 статті 122 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.  
Зазначена норма КАС України встановлює, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Частиною другою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Судами встановлено, що рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.12.2017 року позивач отримав 09.01.2018 року, при цьому 12.02.2018 року ОСОБА_1 подано скаргу на рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.12.2017 року до Головного управління ПФУ в Луганській області. Рішенням Головного управління ПФУ в Луганській області 05.03.2018 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.  
Крім того, позивач звертався зі скаргою від 01.03.2019 року на рішення відповідача від 22.12.2017 року, на яку отримав відповідь від 23.04.2019 року Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, відповідно до якої позивачу рекомендовано повторно звернутись до територіального управління  Пенсійного фонду України за місцем проживання з відповідною заявою.
Матеріали позовної заяви містять повідомлення від 28.05.2019 року, відповідно до якого вбачається, що за заявою позивача від 17.05.2019 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Відтак, в травні 2019 року позивач був обізнаний щодо результатів розгляду його скарги від 01.03.2019 року, а тому строк необхідно обчислювати саме від травня 2019 року.
Отже, позивач скористався своїм правом досудового порядку вирішення спору, тому для звернення до адміністративного суду необхідно застосовувати тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, та, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із вимогами щодо оскарження рішення від 22.12.2017 № 11758/03-01, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року).
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на лист департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 02.07.2019 року № 16152/Б-11, та лист відповідача від 12.03.2020 року № 71/Б-14, як на доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано його в повному обсязі. До того ж, з вказаного листа вбачається, що позивач звернувся до відповідача лише 02.03.2020 щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, тобто після спливу шестимісячного строку, а до суду після спливу тримісячного строку з дня отримання вказаної відповіді. 
Щодо виписки з історії хвороби № 1414/332 про те, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Новоайдарського РТМО з 16.05.2019 року по 28.05.2019 року на стадії загострення хвороби та виписках з медичної картки 21.05.2019 року про запис травматолога (МСЕК) стосовно діагнозу та рекомендації з подальшого лікування суд зазначає, що вказані виписки дійсно підтверджують звернення позивача до лікаря, проте жодним чином не підтверджують неможливість своєчасного звернення позивача до суду саме з цих підстав. 
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Згідно із частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено  передбачений Кодексом адміністративного судочинства України тримісячний строк звернення до суду, а тому, адміністративний позов щодо скасування рішення № 11758/03-01 від 22.12.2017 Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та зобов`язання Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 15.12.2017, дати першого звернення, - підлягає поверненню. 
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись статтями 195, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу  Луганського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року  у справі  № 360/5095/20 – залишити без задоволення.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2021 року  у справі  № 360/5095/20 – залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 22 червня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач:                                                                      Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

І.В. Сіваченко