ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року 
м. Київ

Справа №  918/99/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Васьковського О.В., 
за участю секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:
кредитор (ініціюючий) - Приватне підприємство «Обрій»
представники кредитора - Шиманський О.Л., адвокат, ордер АІ № 1071038 від 25.11.2020,
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛК ВОРД»
представники боржника - не з`явилися,
арбітражний керуючий, розпорядник майна - Закорко Вадим Вікторович - не з`явився,
кредитор - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» - адвокат, Васильева К.В., довіреність № 660636 від 01.04.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства «Обрій»
на ухвалу Господарського суду Рівненської області 
від 08.07.2020
у складі судді: Романюк Р.В.
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
від 13.10.2020
у складі колегії суддів: Грязнов В.В. (головуючий), суддя - Розізнана І.В., суддя - Мельник О.В. 
у справі за заявою Приватного підприємства «Обрій»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК ВОРД»
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:

Рух справи та короткий зміст вимог

1. У лютому 2019 року Приватне підприємство «Обрій» (далі - ПП «Обрій») звернулось до Господарського суду Рівненської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК ВОРД» (далі - ТОВ «МІЛК ВОРД», боржник).

2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.03.2019 відкрито провадження у справі № 918/99/19 про банкрутство ТОВ «МІЛК ВОРД»;
визнано грошові вимоги ПП «Обрій» до ТОВ «МІЛК ВОРД» у сумі 1  522  500,00 грн.;
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника;
призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Закорка Вадима Вікторовича;
вирішено інші процедурні питання.

3. 06.03.2019 на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення № 58003 про порушення справи про банкрутство  ТОВ «МІЛК ВОРД», після чого протягом 30-ти денного строку до Господарського суду Рівненської області надійшли заяви конкурсних кредиторів.

4. Зокрема, 27.03.2019 до Господарського суду Рівненської області надійшла заява ПП «Обрій» від 21.03.2019 про визнання додаткових грошових вимог до    ТОВ «МІЛК ВОРД» в сумі 18  289  278,00 грн., з яких 18  285  436,00 грн. заборгованість за договором купівлі-продажу та 3  842,00 грн. судовий збір за подання заяви про визнання додаткових грошових вимог.

5. Заява ПП «Обрій» мотивована наявністю у ТОВ «МІЛК ВОРД» заборгованості в розмірі 18  285  436,00 грн за договором купівлі-продажу обладнання від 10.06.2014 № 03-05 (зі змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою від 22.12.2016 № 1), відповідно до якого кредитором передано, а боржником прийнято обладнання (комплексну технологічну лінію «Обладнання для переробки птиці 8000 голів/час»), факт поставки якого підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 04.09.2018 у справі № 910/7676/18. 

6. Також, 04.04.2019 на адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний», Банк) від 01.04.2019 № 14-001-12640-2019 з грошовими вимогами до боржника в розмірі 20  603  949,18 грн.

7. Заява ПАТ АБ «Південний» обґрунтована наявністю у боржника заборгованості перед банком в сумі 20  603  949,18 грн., яка визначена станом на 04.02.2019, з яких: 
- 2  007  636,93 грн. заборгованість ТОВ «МІЛК ВОРД» як позичальника за кредитним договором від 03.04.2017 № AL2017-01194, яка складається з 1  661  020,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 338  311,83 грн. заборгованості за відсотками та 8  305,10 грн. заборгованості за комісійними доходами Банку;
- 18  596  312,25 грн. заборгованість ТОВ «МІЛК ВОРД» як поручителя за кредитним договором від 03.04.2017 № AL2017-01193, яка складається з 15  254  244,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3  265  797,03 грн. заборгованості за відсотками та 76  271,22 грн. заборгованості за комісійними доходами Банком.

8. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 у справі №918/99/19 визнано кредиторські вимоги до ТОВ «МІЛК ВОРД» із включенням їх до реєстру вимог кредиторів, зокрема, ПП «Обрій» в загальному розмірі 19  807  936,00 грн.;
ПАТ АБ «Південний» в розмірі 84  576,32 грн. (заборгованість по комісії) - вимоги четвертої черги та 3  842,00 грн. судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог - вимоги четвертої черги.
Вимоги ПАТ АБ «Південний» в розмірі 20  519  372,96 грн. відхилено.

9. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 у справі № 918/99/19 в частині відхилення вимог ПАТ АБ "Південний" в розмірі 20  519  372,86 грн. (пункт 3) скасовано.
Пункт 3 резолютивної частини ухвали викладено в наступній редакції:
"Визнати вимоги ПАТ АБ "Південний" до боржника ТОВ "МІЛК ВОРД" частково у сумі 14  653  062,20 грн., з яких окремо внести вимоги до реєстру вимог кредиторів в сумі 7  793  223,04 грн., як заставного кредитора; в сумі 6  775  262,84 грн. (заборгованість за кредитними договорами) черговість задоволення вимог четверта; в сумі 84  576,32 грн. (заборгованість по комісії) черговість вимог шоста; судовий збір за подання заяви в сумі 3  842,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4  115,41 грн - черговість задоволення вимог перша".
Вимоги ПАТ АБ "Південний" в розмірі  5  800  103,27 грн. відхилено.
Абзац 12 п. 1 резолютивної частини ухвали від 04.09.2019 року виключено.
Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 в частині визнання додаткових грошових вимог ПП "Обрій" в сумі 18  285  436,00 грн. до боржника ТОВ "МІЛК ВОРД" та судового збору за подання заяви про визнання додаткових грошових вимог в сумі 3  842,00 грн. (абзац 2 пункт 1) скасовано.
Прийнято в цій частині нове рішення.
Відхилено додаткові грошові вимоги ПП "Обрій" до боржника ТОВ "МІЛК ВОРД" в сумі 18  285  436,00 грн.
В іншій частині (абзац 2 пункт 1) резолютивної частини ухвали від 04.09.2019 залишено без змін. 

10. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2020 у справі № 918/99/19 касаційну скаргу ПП «Обрій» задоволено повністю. 
Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 918/99/19 скасовано в частині відхилення додаткових грошових вимог ПП «Обрій» до ТОВ «МІЛК ВОРД» в сумі 18  285  436,00 грн.
У відповідній частині ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 у справі № 918/99/19 залишено без змін. 
Касаційну скаргу ТОВ «МІЛК ВОРД» задоволено частково. 
Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.09.2019 у справі № 918/99/19 скасовано в частині кредиторських грошових вимог ПАТ АБ «Південний» до ТОВ «МІЛК ВОРД» в розмірі 20  603  949,18 грн. 
Справу № 918/99/19 у відповідній частині передано на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 

11. За результатами нового розгляду Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 у справі №918/99/19 визнано вимоги ПАТ АБ «Південний» до божника ТОВ «МІЛК ВОРД» в розмірі 8  515  821,8 грн. черговість задоволення вимоги - четверта; судовий збір за подання заяви в сумі 3  842,00 грн., черговість задоволення вимоги - перша із включенням їх до реєстру вимог кредиторів.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

12. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 918/99/19 апеляційну скаргу ТОВ «МІЛК ВОРД» на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 у справі №918/99/19 задоволено частково.
Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 у справі №918/99/19 змінено, викладено пункт 1 резолютивної частини в такій редакції:
« 1. Визнати вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛК ВОРД» (33028, вул. Г. Мазепи, 31 оф.1, м. Рівне, код ЄДРПОУ 38346157) в розмірі 5  616  988,43 грн., черговість задоволення вимоги - четверта; судовий збір за подання заяви в сумі 3  842,00 грн., черговість задоволення вимоги - перша.».

13. Постанова мотивована тим, що Банк є забезпеченим кредитором і станом на день розгляду заяви про визнання його вимог, загальний розмір грошових вимог до боржника у сумі 13  410  211,47 грн. за Кредитними договорами № AL2017-01193 та № AL2017-01194 від 03.04.2017 підтверджується зібраними у справі доказами, а з урахуванням заяви про припинення частини зобов`язань шляхом зарахування - розмір грошових вимог Банку до Товариства визнається апеляційним судом у загальній сумі 5  616  988,43 грн. (13 410  211,47 грн. - 7  793  223,04 грн.).

14. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що вимоги Банку до Товариства підтверджені в сумі 5  616  988,43 грн., оскільки Банк був не вправі нараховувати пеню за період 27.08.2018 по 26.02.2019 в сумі 2  898  833,37 грн., що не було враховано судом першої інстанції.

15. При цьому, судом апеляційної інстанції була перевірена правильність встановлення судом першої інстанції обставини справи та встановлено такі обставини справи:
15.1. ПАТ АБ «Південний» - Банк та ТОВ «Торговий дім «Мілк-Маркет» і ТОВ «МІЛК ВОРД» - позичальники уклали 03.04.2017 генеральну угоду про кредитування №AGS2017-01190 (далі - Генеральна угода) відповідно до умов якої, банк на прохання будь-якого з позичальників відкриває кредитні лінії (кредит) на умовах, в об`ємах, зі строками повернення, викладеними в цій угоді та відповідних кредитних договорах, укладених з кожним з позичальників окремо відповідно до положень цієї угоди.
15.2. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Генеральної угоди, по кожному кредитному договору, що укладається з кожним з позичальників у рамках цієї угоди, встановлюється максимальний ліміт кредитних коштів: ТОВ «Торговий дім «Мілк-Маркет», у розмірі 18  000  000,00 грн.; ТОВ «МІЛК ВОРД» у розмірі 2  000  000,00 грн. Загальний розмір кредитної заборгованості позичальників за всіма відкритими в рамках даної угоди кредитними лініями згідно кредитних договорів не повинен перевищувати встановлений максимальний ліміт у розмірі 20  000  000,00 грн.

15.3. 03.04.2017 в межах Генеральної угоди між Банком та ТОВ «МІЛК ВОРД» укладено кредитний договір № AL2017-01194, відповідно до умов якого Банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію, з максимальним лімітом 2  000  000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит в строк до 31.03.2022 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21,5% річних.

15.4. Крім того, 03.04.2017 в межах Генеральної угоди між Банком та ТОВ «ТД «Мілк-Маркет» укладено кредитний договір № AL2017-01193, відповідно до умов якого, з урахуванням всіх змін та доповнень, банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію, максимальний ліміт за якою складає 18  000  000,00 грн., а позичальник, зобов`язався повернути отриманий кредит в строк до 31.03.2022 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21,5% річних. 

15.5. Також, 03.04.2017 Банком та ТОВ «МІЛК ВОРД» укладено Договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛК ВОРД» зобов`язалось відповідати перед банком за порушення ТОВ «Торговий дім «Мілк-Маркет» зобов`язань, що виникли з Генеральної угоди від 03.04.2017 №AGS2017-01190 та всіх додаткових угод до неї та кредитних договорів, в тому числі і тих, що будуть укладені в майбутньому. 

15.6. 05.04.2017 ТОВ «МІЛК ВОРД» та ПАТ АБ «Південний» уклали договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. № 200, предметом якого є надання заставодавцем в заставу обладнання, опис якого зазначений у пункті 1.4 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має пріоритет згідно з черговістю їх державної реєстрації в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця. 

15.7. Заставою за цим договором забезпечується виконання солідарних зобов`язань позичальника, що випливають з Генеральної угоди про кредитування від 03.04.2017 № AGS2017-01190, укладеної заставодержателем та позичальниками, кредитних договорів: укладеного в рамках Генеральної угоди про кредитування 03.04.2017 заставодержателем та позичальником-1 № AL2017-01194 та № AL2017-01193, укладеного 03.04.2017 заставодержателем та позичальником-2 та всіх додаткових угод до них, в тому числі додаткових угод, що будуть укладені в майбутньому щодо будь-яких змін умов вказаних договорів, згідно з якою розмір кредитної заборгованості позичальника/ів/ за всіма відкритими в рамках даної генеральної угоди про кредитування кредитними лініями згідно кредитних договорів не повинен перевищувати встановленого максимального ліміту 20  000  000,00 грн., терміном повернення не пізніше 31.03.2022, на цілі, вказані в кредитному договорі, а пози-чальник зобов`язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути заставодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами Кредитного договору (пункт 1.2 Договору застави).
15.8. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором заставодавець, згідно пункту 4.1 Договору застави, надав в заставу наступне обладнання (далі - предмет застави), яке вказане в описі майна, який є невід`ємною частиною даного договору (Додаток №1 та Додаток №2). 
15.9. У відповідності до пункту 1.5 Договору застави - на строк дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, провулок Молочноконсервний, будинок 1.
15.10. За домовленістю сторін вартість предмету застави становить 18 959  684,95 грн. без ПДВ, з яких предмет застави, згідно додатку №1 - 16  998  100,45 грн., предмет застави, згідно додатку №2 - 1  961  584,5 грн. без ПДВ (пункт 1.7 Договору застави).
15.11. Сторони передбачили право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані позичальником (п.2.1.8 Договору застави).
15.12. Згідно із пунктом 3.1 Договору застави заставодавець солідарно з позичальником несуть відповідальність перед заставодержателем. Заставодавець несе відповідальність перед заставодержателем в межах вартості предмету застави.
15.13. Звернення стягнення на предмет застави відбувається у випадках, передбачених цим договором і здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Здійснення стягнення і реалізація предмета застави здійснюється в позасудовому порядку або на підставі рішення суду (п.п. 3.2-3.3 Договору застави).

15.14. Відповідно до пункту 3.4 Договору застави, заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання; продаж заставодержателем предмету застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі через комісійні магазини, для чого заставодавець надає заставодержателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у пункті 1.7 цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд заставодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені заставодавця; продаж предмету застави через аукціон, через біржу або на публічних торгах. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, який визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса; іншим способом, відповідно до законодавства України, чинного на момент звернення стягнення на предмет застави.
15.15. Термін дії Договору застави згідно пункту 4.1 - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також виконання зобов`язань заставодавцем за цим договором та всіма додатковими угодами до них. Договір застави підписами директорів та відтисками печаток банку та ТОВ «МІЛК ВОРД». 
15.16. Вважаючи, що позичальник неналежно виконує зобов`язання за кредитним договором, Банк 16.03.2018 надіслав на адресу позичальника та заставодавця письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, яке містило вимогу №14-15097БТ погасити в 30-тиденний строк 15 559  234,63 грн. наявної заборгованості за кредитним договором, в іншому випадку Банк буде змушений ініціювати звернення стягнення на предмет застави, шляхом продажу обладнання будь-якій особі, в порядку визначеному ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначена вимога вручена нарочно представникам позичальників 23.03.2018, що стверджується підписами директорів та відтисками печаток юридичних осіб. 
15.17. Вказане повідомлення було зареєстроване в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №55134194 від 16.03.2018 о 15:51:00, наданим Одеською філією Державного підприємства «Національні інформаційні системи».
15.18. Оскільки протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишалось невиконаним, 16.04.2018 Банк визначив особу покуп-ця заставного майна, з якою в цей же час підписав договір купівлі-продажу з додатком. Продаж предмета застави було здійснено Банком за вартістю визначеною на підставі незалежної експертної оцінки - 7  793  223,04 грн.
15.19. Матеріали справи містять копію рішення Господарського суду м. Києва від 07.02.2019 у справі № 916/1075/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019, якими задоволено в повному обсязі позов ПАТ АБ «Південний» до з ТОВ «МІЛК ВОРД» та ТОВ «Торговий дім «Мілк-Маркет» про стягнення кредитної заборгованості.
Зазначеними рішеннями присуджено до стягнення у солідарному порядку з ТОВ «МІЛК ВОРД», ТОВ «Торговий дім «Мілк-Маркет» та ОСОБА_2 на користь Банку 1  856  853,22 грн. заборгованості за кредитним договором № AL2017-01194. 
15.20. Разом з тим, в межах справи про банкрутство ТОВ «МІЛК ВОРД» подано позовну заяву до ПАТ АБ «Південний» та ТОВ «Рента Компані» про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання від 16.04.2018. 
15.21. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі №918/99/18, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 визнано недійсним укладений 16.04.2018 ТОВ «МІЛК ВОРД», від імені якого у відповідності зі ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та пунктом 3.4 Договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 05.04.2017 за реєстровим №200 діяло - ПАТ АБ «Південний» та ТОВ «Рента компані» Договір купівлі-продажу обладнання згідно переліку обладнання (Додаток №1 до цього договору), яке належало ТОВ «МІЛК ВОРД» та перебувало в заставі банку. 
15.22. ПАТ АБ «Південний» та ТОВ «МІЛК ВОРД» 05.04.2017 уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. №201 (далі - Іпотечний договір) відповідно до якого боржником передано в іпотеку Банку цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, провулок Молочноконсервний, 1 в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем. 
15.23. Відповідно до пункту 1.2 Іпотечного договору, за цим договором іпотекою забезпечується виконання солідарних зобов`язань позичальників, що випливають з Генеральної угоди про кредитування від 03.04.2017 № AGS2017-01190, укладеної іпотекодержателем (ПАТ АБ «Південний») та позичальниками (ТОВ «Торговий дім «Мілк Маркет» та ТОВ «МІЛК ВОРД»), кредитних договорів, укладених в рамках цієї Генеральної угоди про кредитування від 03.04.2017 № AL2017-01193, укладеним іпотекодержателем та позичальником, та від 03.04.2017 № AL2017-01194, укладеним іпотекодержателем та позичальником та всіх додаткових угод до них, в тому числі додаткових угод, що будуть укладені в майбутньому щодо будь-яких змін умов вказаних договорів (далі - Кредитний договір), в тому числі але не виключно стосовно збільшення розміру кредиту, зміни строку повернення кредиту, зміни відсоткової ставки, розмірів комісій, штрафів, згідно з яким іпотекодержатель зобов`язується надати позичальникам кредит в розмірі та в строки, визначені Кредитним договором, а позичальники солідарно зобов`язуються на умовах, визначених в кредитному договорі повернути іпотекодержателеві кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, плату за розрахункове обслуговування, а також сплатити комісії, штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору.
15.24. Вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить 12  393  512,75 грн. без ПДВ, що є ринковою вартістю предмета іпотеки, визначеною на підставі звіту від 07.02.2017 про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» (пункт 1.9 Іпотечного договору від 05.04.2017).
15.25. Сторони погодили, що іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за кредитним договором і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання (частково-го невиконання) позичальником своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за кредитним договором (п.3.2 Іпотечного договору).
15.26. У відповідності до пункту 3.3 Іпотечного договору, звернення стягнення і реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом позасудового врегулювання або в примусовому порядку відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.
15.27. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснене у позасудовому порядку шляхом: продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.4.1 Іпотечного договору).
15.28. Відповідно до пунктів 4.4-4.5 Іпотечного договору у разі, якщо задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі цього договору, право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному чинним законодавством України, у будь-який час на розсуд іпотекодержателя після закінчення 30-денного строку виконання вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором та/або умов цього договору у разі, якщо ця вимога не буде задоволена іпотекодавцем у добровільному порядку. В день переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, заборгованість за кредитним договором по сплаті кредиту, процентів за користування кредитними коштами, збитків, неустойки, а також заборгованість по відшкодуванню витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на Предмет іпотеки, утриманням та збереженням предмета іпотеки вважається повернутою за рахунок вартості предмета іпотеки, прийнятого у власність. 
15.29. З повідомлення Банку від 18.03.2019 №14-001-10468-2019 та доданого до нього витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02. 2019 № 157157971 вбачається, що 21.02.2019 державним реєстратором Хмельницького бюро технічної інвентаризації прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45642525 від 21.02.2018, на підставі якого за ПАТ АБ «Південний» зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс, переданий в іпотеку на підставі Іпотечного договору серія та номер 201, виданого 05.04.2017 видавник: Київський міський нотаріальний округ, вимоги з розпискою серія та номер 14-15094БТ виданої 16.03.2018, видавник: ПАТ АБ «Південний». Вартість предмета іпотеки було визначено на підставі незалежної експертної оцінки у сумі 5  800  103,27 грн.
15.30. Крім того, під час повторного розгляду справи судом першої інстанції банком подано суду письмові пояснення до заяви з грошовими вимогами з розрахунком заборгованості, обрахованої з урахуванням вказівок Верховного Суду, викладених в постанові від 27.02.2020 у справі №918/99/19. Так, за підрахунками банку станом на 06.03.2019 заборгованість боржника - ТОВ «МІЛК ВОРД» складає 16  309  044,84 грн., яку Банк просить суд визнати та включити до реєстру вимог до боржника. 

15.31. В подальшому Банк уточнив заявлені вимоги і з урахуванням припинення зустрічних вимог банку та ТОВ «МІЛК ВОРД» у розмірі 7  793  223,04 грн., просив суд визнати заявлені кредиторські вимоги та включити їх до реєстру вимог боржника ТОВ «МІЛК ВОРД» у розмірі 8  515  821,8 грн. ПАТ АБ «Південний» зазначає про припинення частини зобов`язань у сумі 7  793  223,04 грн. шляхом їх зарахування, оскільки 07.04.2020 банк надіслав ТОВ «МІЛК ВОРД» заяву про зарахування зустрічних вимог на суму 7  793  223,04 грн., які виникли у кредитора перед боржником за визнаним судом недійсним правочином (Договір купівлі-продажу від 16.04.2018) і з моменту вчинення такої заяви, зобов`язання сторін вважаються припиненими. Копії цієї заяви надіслано всім учасникам справи та розпоряднику майна боржника. Крім того, оригінал вказаної заяви із відміткою кур`єрської служби про відмову представника Відповідача від отримання відправлення оглянуто в судовому засіданні апеляційної інстанції 13.10.2020.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 918/99/19, ПП «Обрій» звернулося з касаційною скаргою про скасування оскаржених ухвали та постанови, з вимогою направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

17. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 918/99/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2020.

18. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 918/99/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020.

19. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Васьковського О.В., судді - Жукова С.В. від 30.12.2020 касаційну скаргу ПП «Обрій» на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі  № 918/99/19 залишено без руху. Надано ПП «Обрій» строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено ПП «Обрій», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

20. 19.01.2021 до Верховного Суду від ПП «Обрій» надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження та визначенням підстав з яких подано касаційну скаргу.

21. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, судді - Васьковського О.В., судді - Жукова С.В. від 09.02.2021 клопотання ПП «Обрій» про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження задоволено.
Поновлено ПП «Обрій» строк на касаційне оскарження.
Відкрито касаційне провадження у справі № 918/99/19 Господарського суду Рівненської області за касаційною скаргою ПП «Обрій» на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020.
Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги відбудеться 16.03.2021.
Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 09.03.2021.

22. У зв`язку з перебуванням судді Жукова С.В. на лікарняному, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 918/99/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021.

23. Від ПАТ АБ «Південний» надійшов відзив на касаційну скаргу ПП «Обрій» на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 без змін. 

24. Від ТОВ «МІЛК ВОРД» надійшов відзив на касаційну скаргу ПП «Обрій» на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 без змін. 

25. В судове засідання 16.03.2021 з`явилися представники ПП «Обрій», ПАТ АБ «Південний», які надали пояснення у справі. 

26. Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином. 

27. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № 918/99/19 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав. 

28. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (16.03.2021) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 16.03.2021.

29. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників інших учасників справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ПП «Обрій»)

30. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що касаційна  скарга подається з підстав визначених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано ст. 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та положення ст. ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку».

31. Крім того, скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції не досліджено докази щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також застосовано норму права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17.

Доводи кредитора
(ПАТ АБ «Південний»)

32. Кредитор у відзиві на касаційну скаргу вказує на її необґрунтованість та вважає, що оскаржувані ухвала та постанова прийняті з додержанням норм процесуального та матеріального права.

33. Зазначає, що заява Банку про зарахування зустрічних вимог не оскаржена та не визнана судом недійсною, породжує правові наслідки, оскільки є правочином відповідно до ст. 202 ЦК України і тому презюмується правомірною.

Доводи боржника 
(ТОВ «МІЛК ВОРД»)

34. Боржник у відзиві на касаційну скаргу вказує на законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвали та постанови та не погоджується з доводами, викладеними у касаційній скарзі.  

35. Зазначає, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог отримана боржником, направлена на зменшення боргових зобов`язань останнього, не порушує інтереси третіх осіб, вчинена з метою оптимізації витрат у справі про банкрутство та не оскаржена.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
36. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
Відповідно до ст. 300 ГПК України (в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені п. п. 1, 3, 4, 8 ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (ч. 4 ст. 300 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

37. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Предметом касаційного оскарження у цій справі є оцінка правомірності визнання та включення до реєстру вимог кредиторів судами попередніх інстанцій  кредиторських вимог ПАТ АБ «Південний». 

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) в редакції чинній на момент розгляду заяви кредитора), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Ч. ч. 1, 6 ст. 23 Закону про банкрутство визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі ті, щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

При цьому, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог ст. 25 Закону про банкрутство, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності) та з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19). 

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ АБ "Південний" в якості підстави заявлених кредиторських вимог в сумі 20 603 949,18 грн посилалося на наявність у боржника заборгованості за кредитними договорами від 03.04.2017 № AL2017-01194 та від 03.04.2017 № AL2017-01193 зобов`язання за якими були забезпеченні договором поруки від 03.04.2017 та договорами іпотеки, застави від 05.04.2017.

Відхиляючи грошові вимоги ПАТ АБ "Південний" в частині заборгованості за кредитом та за процентами в розмірі 20 519 372,86 грн., суд першої інстанції в ухвалі від 04.09.2019, зазначив про безпідставність кредиторських вимог Банку до TOB "МІЛК ВОРД" у цій частині з огляду на реалізацію ПАТ АБ "Південний" свого права на задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

У свою чергу апеляційний господарський суд в постанові від 10.12.2019 визнав відповідні висновки суду першої інстанції помилковими та задовольнив заявлені кредиторські вимоги ПАТ АБ "Південний" частково в сумі 14 653 062,20 грн, оскільки предмет іпотеки не в повному обсязі покриває суму заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2020, частково скасовуючи прийняті у даній справі рішення, та направляючи справу на новий розгляд, погодився з позицією суду апеляційної інстанції щодо права заставодержателя (іпотекодержателя) якщо сума, одержана ним від реалізації предмета застави (іпотеки) не покриває його вимог за основним зобов`язанням, на отримання суми, якої не вистачає (решти суми) за рахунок іншого виду забезпечення. 

Разом з тим, Верховний Суд вказав на те, що як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції, дійшли помилкового та передчасного висновку щодо обсягу відповідальності боржника та розміру майнових вимог ПАТ АБ "Південний", що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "МІЛК ВОРД".
Зокрема, Верховний Суд вказав на те, що суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції під час розгляду заявлених Банком кредиторських вимог не надали оцінку заявленому розміру процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді справи судам необхідно, визначаючи розмір заборгованості боржника, належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений кредитором розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок. 
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, а також іншими нарахуваннями у відповідності до умов Кредитних договорів та законодавства.
Під час нового розгляду справи, судами попередніх інстанцій встановлено, що з моменту укладення 03.04.2017 Генеральної угоди, в тому числі кредитних договорів №AL2017-01194 та №AL2017-01193, між Банком, ТОВ «ТД «Мілк-Маркет» та ТОВ «МІЛК ВОРД» виникли кредитні відносини, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під дефініцію ст. 1054 ЦК України, коли за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що факт існування боргу та його розмір за кредитним договором № AL2017-01194 встановлено у судовій справі № 916/1075/18 та становить 1  856  853,22 грн. і не потребує додаткового доказування.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з моменту укладення 03.04.2017 Договору поруки, ТОВ «МІЛК ВОРД» поручилось перед Банком за виконання ТОВ «ТД «Мілк-Маркет» зобов`язань за Кредитним договором, оскільки в силу ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель, згідно зі ст. 554 ЦК України, відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, Боржник одночасно є поручителем, заставо- та іпотекодавцем.
Правовідносини щодо договорів іпотеки здійснюються з урахуванням приписів ст. ст. 572-593 ЦК України та вимог Закону України «Про іпотеку».
Так, відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Аналогічно врегульовано наслідки невиконання основного зобов`язання і ст.589 ЦК України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Позичальник, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в по-рядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Як встановлено судом апеляційної інстанції, заборгованість позичальника за тілом кредиту, комісією та процентах за користування кредитними коштами згідно договору № AL2017-01193 підтверджується матеріалами справи, зокрема, платіжним дорученням про перерахування кредиту в сумі 18  000  000,00 грн., випискою з банку по рахунку із зазначенням проведених платежів та їх зарахувань, повідомленням від 16.03.2018 про наявну заборгованість в сумі 15 254 244 грн. за тілом кредиту та 304  490,63 грн. за строковими процентами згідно Кредитного договору з вимогою її погашення в 30-ти денний строк та попередженням про можливе звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу обладнання будь-якій особі, в порядку визначеному ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначена вимога вручена нарочно представникам позичальників 23.03.2018, що підтверджується підписами директорів юридичних осіб та відтисками печаток останніх. 
Звернувшись до боржників з письмовими вимогами про дострокове погашення всієї заборгованості, Банк змінив строк виконання зобов`язань за Кредитними договорами, а тому останні припинили свою дію. 
Така ж правова позиція в аналогічній справі висловлена Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 у справі №564/2199/15-ц (провадження №61-2404св18).
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що Кредитний договір № AL2017-01193 припинив свою дію з моменту спливу 30 днів після звернення Банку з вимогами про дострокове погашення всієї заборгованості. Разом з тим, зобов`язання, які виникли на підставі цих Договору не припинилися.
У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч.1 ст.1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. 
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. 
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 24.04.2018 після спливу 30-ти денного строку, у Банку припинилось право нараховувати строкові відсотки та комісію на підставі умов Кредитного договору № AL2017-01193. Натомість виникло право нараховувати 3% річних та інфляційні на підставі ст. 625 ЦК України до моменту звернення до суду із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство.
Як вбачається з матеріалів справи, Банк заявив до включення до реєстру вимог кредиторів, зокрема вимоги про стягнення пені за період з 27.08.2018 по 26.02.2019, тобто по спливу чотирьох місяців з моменту отримання боржником вимоги про дострокове погашення заборгованості та за останні півроку до звернення із вимогами до суду.
Досліджуючи підставність нарахування пені, судом апеляційної інстанції встановлено, що Банк заявив пеню за період з 27.08.2018 по 26.02.2019, однак матеріалами справи підтверджується, що з 24.04.2018 з моменту спливу 30-денного строку після звернення Банку з вимогами про дострокове погашення всієї заборгованості - Кредитний договір № AL2017-01193 припинив свою дію.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що жодних інших обумовлених письмово домовленостей щодо можливості нарахування пені Банком та позичальником не передбачено, а отже після припинення кредитних відносин пеня нарахована безпідставно, що не було враховано судом першої інстанції і тому суд апеляційної інстанції правомірно скасував ухвалу суду першої інстанції в цій частині. 
Перевіривши розрахунок решти вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що станом на 26.02.2019 у Боржника як майнового та грошового поручителя існувала заборгованість в сумі 15  254  244,00 грн. за тілом кредиту, 669  397,58 грн. заборгованості за строковими відсотками (нарахованими станом на 24.04.2018), 76  271,22 грн. комісії за щорічне обслуговування кредиту (за період з 03.04.2017 по 26.03.2018), а також 947  194,79 грн. інфляційних втрат (нарахованих за період з 24.04.2018 по 26.02.2019) та 406  353,93 грн. - 3% річних за період з 24.04.2018 по 26.02.2019.
Крім того, з огляду на державну реєстрацію за ПАТ АБ «Південний» права власності на цілісний майновий комплекс, переданий в іпотеку на підставі Іпотечного договору, вартість якого визначено на підставі незалежної експертної оцінки у сумі 5  800  103,27 грн., суд апеляційної інстанції визнав правомірним зменшення кредиторських вимог на зазначену суму, оскільки така реєстрація чинна і ніким не оспорена, і не скасована.
При цьому, судом апеляційної інстанції визнано безпідставними твердження ТОВ «МІЛК ВОРД» про неповноту визначення періоду заборгованості за кредитом, оскільки встановлено, що виписки з банку по рахунку, повідомлення про дострокове погашення боргу та здійснені позичальником проплати свідчать про підставність нарахованих сум. 
Крім того, судом апеляційної інстанції правомірно відхилено посилання ТОВ «МІЛК ВОРД»  на неможливість нарахування на суму заборгованості як іпотекодавцеві 947  194,79 грн. інфляційних втрат та 406  353,93 грн. 3% річних за період з 24.04.2018 по 26.02.2019, оскільки встановлено, що будучи не лише іпотекодавцем, а й поручителем Товариство поручилось за виконання всіх зобов`язань позичальника за Кредитним договором № AL2017-01193.
Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції правомірно визнав частково обґрунтованими вимоги ПАТ АБ «Південний» до боржника - ТОВ «МІЛК ВОРД» за Кредитним договором № AL2017-01193 від 03.04.2017 в сумі 11  553  358,25 грн. та за Кредитним договором № AL2017-01194 від 03.04.2017 в сумі 1  856  853,22 грн.
Щодо припинення частини зобов`язань боржника перед Банком шляхом їх зарахування.
Як вбачається з матеріалів справи, Банк вказував на припинення частини зобов`язань у сумі 7  793  223,04 грн. шляхом їх зарахування, зазначаючи про надіслання боржнику - ТОВ «МІЛК ВОРД» 07.04.2020 заяви про зарахування зустрічних вимог на суму 7  793  223,04 грн., які виникли у кредитора перед боржником за визнаним судом недійсним правочином - Договором купівлі-продажу від 16.04.2018 і з моменту вчинення такої заяви, зобов`язання сторін вважає припиненими. 
Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі № 918/99/19, Договір купівлі-продажу обладнання від 16.04.2018 укладено ПАТ АБ «Південний» та ТОВ «Рента Компані» з порушенням вимог чинного законодавства і на цій підставі вказаний правочин визнано недійсним.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що майно, яке складало предмет Договору купівлі-продажу від 16.04.2018, визнаного судом в процесі розгляду справи про банкрутство ТОВ «МІЛК ВОРД» у ПАТ АБ «Південний» відсутнє. Крім того, оскільки Банк виступав за цим правочином продавцем від імені боржника і право власності на це майно перейшло до третьої особи, то (за відсутності доброї волі з боку покупця) повернення об`єкту визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу можливо лише в примусовому порядку (за рішенням суду). 
Однак, матеріали справи не містять доказів витребування майна в натурі чи звернення будь-якої із зацікавлених осіб до суду про застосування такого заходу в порядку реституції чи віндикації.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, на момент вчинення Договору купівлі-продажу від 16.04.2018, ринкова вартість майна, яке складало предмет визнаного судом недійсним правочину визначена в розмірі 7  793  223,04 грн.
За таких обставин, враховуючи, що зібраними у справі доказами підтверджується неможливість повернення кредитором ПАТ АБ «Південний» до ліквідаційної маси майна в натурі, відчуженого за недійсним правочином, суд апеляційної інстанції вказав на те, що Банк зобов`язаний відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.
Тобто, у кредитора ПАТ АБ «Південний» виник обов`язок сплатити грошові кошти на користь боржника ТОВ «МІЛК ВОРД» у сумі 7  793  223,04 грн., в той же час останній є боржником перед Банком за грошовими зобов`язаннями в загальній сумі 13  410  211,22 грн. 
Згідно з положеннями ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
Тобто, згідно наведених норм закону, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Не заборонено законом і випадки часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).
Згідно з ч. 2 ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін, що означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Тобто, це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що заяву про зарахування зустрічних вимог надіслано боржнику 07.04.2020, що підтверджується описом вкладення та відправленням, оглянутим в судовому засіданні апеляційної інстанції 13.10.2020. Крім того, примірник вказаної заяви було також надіслано іншим учасникам справи, що вказує про обізнаність щодо укладеного правочину всіх учасників судового провадження. 
Примірник заяви про припинення зобов`язання, шляхом зарахування зустрічних вимог з відповідними доказами подано 21.04.2020 до суду та залучено до матеріалів справи і цей факт додатково свідчить про обізнаність учасників справи про існування такого правочину та, у випадку його невизнання, давало можливість на його оскарження у встановленому законом порядку будь-кому із учасників.
Матеріали справи свідчать, що жоден із учасників справи не заперечив проти цього правочину та не оспорив його у встановленому порядку до суду. За таких обставин, у господарського суду відсутні підстави ставити під сумнів його правомірність та не приймати до уваги умови щодо припинення частини зобов`язань, шляхом зарахування зустрічних вимог.
Крім того, за дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. 
Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. 
Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. 
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 90/11116/19.

38. Щодо суті касаційної скарги

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанції, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цьому випадку немає.

Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував. 

39. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги. 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

Згідно з ч. 2 ст. 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 

На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ПП «Обрій» та залишення ухвали Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 (в редакції постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі №918/99/19) та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі №918/99/19 без змін. 

40.  Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Приватного підприємства «Обрій» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.07.2020 (в редакції постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі №918/99/19) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 918/99/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                     В.В. Білоус

                                                                                                                    О.В. Васьковський