ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р.	Справа № 591/6580/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
          представник відповідача Заїка І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 09.03.21 по справі № 591/6580/16-а
за позовом ОСОБА_2 ,   ОСОБА_1      
до  Сумської міської ради                     
            про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Сумська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і свої вимоги мотивувала тим, що стороною у справі №591/6580/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії - відповідачем є Сумська міська рада. 28.11.2017 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/6580/16-а на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, накладено штраф в сумі 32000 грн. Ухвала суду є виконавчим документом, яка була направлена для виконання до Ковпаківського ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, яка повідомленням від 16.02.2018 року повернута без прийняття до виконання. Сумський міський голова не є відповідачем у даній справі, міський голова не є керівником міської ради, а навпаки міський голова є підзвітний міській раді, і ухвала суду про накладення штрафу впливає на права, обов`язки та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі, а тому просить суд визнати виконавчий документ – ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі №591/6580/16-а.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2021 року заяву Сумської міської ради про визнання виконавчого документа – ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі №591/6580/16-а - задоволено.
Не погоджуючись із судовим рішенням позивачами по справі було подано апеляційну скаргу, в якій вони просять скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми  від 25.02.2021 року та відмовити у задоволенні заяви Сумської міської ради про визнання виконавчого документа – ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі
В обґрунтування апеляційної скарги позивачі зазначають, що відповідно до ч. 2 ст. 374 КАС України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припинення, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Позивачі вважають, що Сумська міська рада до цього часу не виконала постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 в даній справі № 591/6580/16-а, яка 27.05.2017 набрала законної сили та якою було зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Вказаний проект землеустрою до цього часу не затверджений, а земедьні ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надані.
Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивачів, де зазначає, що при здійсненні наданих повноважень міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перёд міською радою (частина п`ята статті 42 зазначеного Закону). Все це зумовлюється наявністю представницького мандата, отриманого міським головою за результатами прямих виборів його територіальною громадою.
Відповідач вважає, що в силу норм Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова Не є керівником міської ради, її не очолює (він не є головою сумської міської ради) та, відповідно, від імені ради не приймає рішення. Навпаки, міський голова є підзвітний міській раді, статус міського голови, як головної посадової особи міської громади реалізовується у представницьких функціях щодо представлення міської громади, міської ради та її виконавчого комітету у відносинах з державними органами, та оголювання виконавчого комітету, як виконавчого органу міської ради, який утворюється за її рішенням.
Відповідач, погоджується з висновком Зарічного районного суду, що заява Сумської міської ради про визнання виконавчого документа ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року у справі №591/6580/16-а таким є такою, що не підлягає виконанню.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала відповідно до положень ст.317 КАС України скасуванню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою від 03.05.2017 року Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/6580/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії позов задоволено, а саме: задоволено позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
28.11.2017 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми по справі №591/6580/16-а на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, накладено штраф в сумі 32000 грн. Ухвала суду є виконавчим документом, яка була направлена для виконання до Ковпаківського ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, яка повідомленням від 16.02.2018 року повернута без прийняття до виконання.
28.05.2019 року до суду першої інстанції Сумською міською радою подано звіт про виконання судового рішення - постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 року по справі №591/6580/16-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради про зобов`язання вчинити дії.
Задовольняючи заяву Сумської міської ради про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що Сумською міською радою звіт про виконання судового рішення - постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 року по справі №591/6580/16-а подано, а ухвала суду від 28.11.2017 року Ковпаківським ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області повернута без виконання.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання документа таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4статті 372 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).
За змістом статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 11) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
У відповідності до ч.1ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
За ч.2 ст.374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Тобто, виконавчий лист визнається таким, що не підлягає виконанню, у разі:
- якщо виконавчий лист видано помилково, тобто за відсутності судового рішення або за рішенням, яке не набрало законної сили;
- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;
- за наявності інших причин, якщо відпадає необхідність у виконанні судового рішення або з об`єктивних підстав таке виконання є неможливим.
Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дійшов висновку, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Колегією суддів з матеріалів справи були встановлені наступні обставини, постановою Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 в даній справі № 591/6580/16-а, яка 27.05.2017 набрала законної сили, було зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Згідно ч. 1 ст. 267 КАС України (в редакції яка діяла до 15.12.2017), при прийнятті постанови, було встановлено судовий контроль за її виконанням, шляхом зобов`язання Сумської міської ради протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, подати до Зарічного районного суду м. Суми звіт про її виконання.
Зазначена постанова не була виконана Сумською міською радою, тому ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017, прийнятою в порядку судового контролю, на підставі ч. 1 ст. 267 КАС України в редакції яка діяла до 15.12.2017, було накладено на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень (Сумської міської ради), відповідального за виконання судового рішення, штраф у розмірі 32 000 грн. за невиконання цієї постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017.
Також вказаною ухвалою було встановлено Сумській міській раді новий строк подання звіту про виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 про накладення штрафу було залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 07.03.2018 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сумської міської ради на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018.
Оскаржуваною ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2021 у справі № 591/6580/16-а було задоволено заяву Сумської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017, прийнятою в порядку судового контролю, про накладення на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень, штрафу в розмірі 32 000 грн.).
Проте, з матеріалів справи вбачається, що дійсно Сумська міська рада до цього часу не виконала постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 в даній справі № 591/6580/16-а, яка 27.05.2017 набрала законної сили та якою було зобов`язано Сумську міську раду на найближчому пленарному засіданні чергової сесії затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних ділянок площею 0,1000 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Так, вказаний проект землеустрою до цього часу не затверджений, а Земедьні ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надані.
Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, яка встановлює порядок приватизації земельних ділянок громадянами, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
До цього часу такого рішення Сумської міської ради (орану місцевого самоврядування) про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не має.
Крім того з матеріалів справи вбачається що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 в цій справі № 591/6580/16-а було повторно накладено на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень (Сумської міської ради), відповідального за виконання судового рішення, штраф у розмірі 70 420 грн. за невиконання вищевказаної постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 у даній справі.
Також цією ухвалою було встановлено Сумській міській раді новий строк подання звіту про виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 03.05.2017 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 вказану ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03.06.2019 про накладення повторного штрафу на міського голову м. Суми, як керівника суб`єкта владних повноважень (Сумської міської ради), було залишено без змін.
Отже, судове рішення не виконане Сумською міською радою ні у встановлений судом строк, ні на протязі досить тривалого часу. Будь-яких інших заходів, спрямованих на виконання судового рішення, після прийняття ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28.11.2017 року, окрім одноразового винесення питання на розгляд сесії та особистим голосування «за» це питання, міським головою не вчинялось.
Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі по тексту - Закон), одним із основних принципів місцевого самоврядування є принцип законності, що включає безумовне виконання судових рішень, які набрали законної сили.
В статті 42 Закону встановлені повноваження сільського, селищного, міського голови до яких, зокрема належить забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади. Зазначене повноваження безумовно включає забезпечення організації виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Крім того, згідно цієї статті, сільський, селищний, міський голова організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого органу; підписує рішення ради та її виконавчого органу; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, громадянами; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори; видає розпорядження у межах своїх повноважень та здійснює інші повноваження.
Згідно частини 5 ст. 42 цього Закону, сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
В ст. 12 Закону встановлено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села, селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Конституційний Суд України в рішенні від 06.07.1999 року № 7-рп/99 наголосив, що міський голова - це головна посадова особа територіальної громади міста (абзац 3 пункту 4 мотивувальної частини).
У пункті 1 резолютивної частини вказаного рішення, Конституційний Суд України вказав, що положення ст. 12, частин 3 - 6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в контексті статті 141 Конституції України треба розуміти так, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою відповідної територіальної громади з представницьким мандатом.
Згідно ст. ст. 1, 10 Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.
Отже, з наведених норм слідує, що міський голова м. Суми є головною посадовою особою територіальної громади м. Суми, яку, в свою чергу представляє Сумська міська рада, як орган місцевого самоврядування.
Тому, з урахуванням вищенаведених норм та їх офіційного роз`яснення Конституційним Судом України, зважаючи на функції та повноваження сільського, селищного, міського голови, закріплені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», керівником Сумської міської ради є саме міський голова м. Суми, який є відповідальним за виконання судового рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з вищенаведених норм вбачається, що у міського голови достатньо засобів та важелів для організації виконання судового рішення, якими в даному випадку міський голова не скористався, та враховуючи специфіку роботи ради, обмежився одноразовим винесенням питання на розгляд сесії та особистим голосуванням «за» по цьому питанню. Хоча згідно ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова має повноваження, зокрема скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради, а також інші повноваження.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи заяву Сумської міської ради про визнання виконавчого документа – ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі №591/6580/16-а, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2021 по справі № 591/6580/16-а, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви Сумської міської ради про визнання виконавчого документа ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі №591/6580/16-а.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 25.02.2021 по справі № 591/6580/16-а скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Сумської міської ради про визнання виконавчого документа ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі №591/6580/16-а - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  07.06.2021 року