П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/10915/20	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
          
 Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Голобородько Д.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДМС України в Одеській області, Головного управління ДМС України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області, Головного управління ДМС України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, висновку та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У жовтні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Одеській області, ГУ ДМС України в Херсонській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення УВМС України в Херсонській області від 29.04.2011р. про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 15.01.2010р. про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ "Про громадянство України" ОСОБА_1 , зобов`язавши УДМС в Херсонській області поновити позивачу реєстрацію громадянства з 15.01.2010р.; 
- визнати протиправним та скасувати висновок ГУ ДМС України в Одеській області від 30.06.2015р., затверджений ДМС України 11.08.2015р. за результатами службового розслідування, яким визнано недійсним паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області 8.10.2010р. громадянину України ОСОБА_1 , зобов`язавши ГУ ДМС України в Одеській області поновити позивачу паспорт громадянина України.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням вимог законодавства України та прав позивача. Так, позивачем зазначено, що приписи ст.21 ЗУ «Про громадянство України» визначають три підстави для скасування рішення про набуття громадянства України, кожна з яких передбачає недобросовісну поведінку особи, яка набуває громадянства. Також має бути причинно-наслідковий зв`язок між конкретними умисними недобросовісними діями такої особи у формі обману, подання завідомо неправдивих відомостей чи фальшивих документів, приховування суттєвих фактів, і наслідком - незаконним набуття нею громадянства. Позивач звертає увагу на те, що такої підстави, як зазначено в спірному рішенні - «рішення апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2011» Закон в даному випадку не передбачає. Разом з тим, ні в поданні про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, ні в рішенні про це посадові особи ВГІРФО УМВС в Херсонській області не вказують, що позивач вчинив обман, подав завідомо неправдиві відомості чи фальшиві документи, або приховував будь-які суттєві факти. 
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення УДМС України в Херсонській області від 29.04.2011р. про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 15.01.2010р. про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ "Про громадянство України" ОСОБА_1 .
Зобов`язано УДМС України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 реєстрацію громадянства з 15.01.2010р..
Визнано протиправним та скасовано висновок ГУ ДМС України в Одеській області від 30.06.2015р., затверджений ДМС України 11.08.2015р. за результатами службового розслідування, яким визнано недійсним паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області 8.10.2010р. громадянину України ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ДМС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 паспорт громадянина України.
Стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ДМС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,8грн..
Стягнуто з бюджетних асигнувань УДМС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,8грн..
В апеляційних скарг апелянти просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційні скарги, пояснення на них, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень, оскільки на момент звернення позивача із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням жодних недоліків у поданих документах та недостовірних відомостей в них уповноваженим органом встановлено не було, доказів протилежного суду надано не було, а тому наявні законні підстави для скасування оскаржуваних рішень.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 15.01.2010р. УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину ОСОБА_1 у відповідності до ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянства України». Підставою прийняття було рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.12.2009р. у справі за №2о-144/2009 про встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991р. (т.1 а.с.5-6).
15.01.2010р. позивачу надано довідку за №10/10 про реєстрацію особи громадянином України, якою визначено, що згідно з рішенням УМВС України в Херсонській області ОСОБА_1 набув громадянство України за ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство України» (т.1 а.с.7).
16.01.2010р. ОСОБА_1 був документований Дніпровським РВ УМВС України в Херсонський області паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.79).
ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та 14.09.2010р. знятий з реєстраційного обліку.
В подальшому, 18.04.2011р. апеляційним судом Херсонської області задоволено апеляційну скаргу прокурора Цюрупинського району Херсонської області, вищезазначене рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.12.2009р. у справі за №2о-144/2009 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України (справа №22-ц-1975/11) (т.1 а.с.82-83).
Рішенням УМВС України в Херсонській області від 29.04.2011р. у вигляді подання скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України. Видано довідку за №199/2011 про припинення громадянства України відповідно до ст.21 Закону (а.с.80 Т.1).
Підставою для скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 15.01.2010р. про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням стала наявність рішення апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2011р., яким встановлено факт відсутності постійного проживання на території України у певний період та відсутність доказів, які підтверджують факт постійного проживання позивача.
Крім того, 30.06.2015р. ГУ ДМС України в Одеській області складено висновок, затверджений ДМС України 11.08.2015р. за результатами службового розслідування, яким визнано недійсним паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУ МВС України в Одеській області 8.10.2010р. громадянину України ОСОБА_1 (а.с.46-47 Т.1).
В подальшому, 12.08.2020р. позивач був затриманий на своєму робочому місці співробітниками УСР в Одеській області спільно із співробітниками відділу міграційного контролю та доставлений до ГУ ДМС України в Одеській області, де йому було повідомлено, що він проживає по недійсному документу.
Не погодившись із вказаними рішеннями та діями відповідачів, позивач звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та рішень відповідачів, з урахування підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001р. за №2235-ІІІ (надалі - Закон №2235-ІІІ).
Приписами ст.4 Закону №2235-ІІІ визначено, що питання громадянства України регулюється Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України.
У відповідності до ст.6 Закону №2235-ІІІ, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Згідно ст.8 Закону №2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
За правилами п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001р. за №215 (надалі - Порядок №215, в редакції чинній станом на момент набуття громадянства позивачем), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991р. на території, що стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч.1 ст.8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Відповідно до п.44 Порядку №215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що під час звернення до уповноваженого органу із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем на підтвердження факту постійного проживання до 24 серпня 1991р. на території України було надано рішення Цурюпинського районного суду Херсонської області від 30.12.2009р. (справа №2о-144/2009), в якому було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом до 24 серпня 1991р..
Відповідно до п.93 Порядку №215 районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України, до якого подано документи про оформлення набуття громадянства України знайдою, також одержує від відповідного органу реєстрації актів громадянського стану копію запису акта громадянського стану, який підтверджує, що новонароджену дитину знайдено на території України і батьки її невідомі.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.
Положеннями п.94 Порядку №215 передбачено, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ Міністерства внутрішніх справ України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.
В свою чергу п.96 Порядку №215 (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст.21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
У відповідності до приписів ст.21 Закону №2235-ІІІ, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Тобто, судова колегія зазначає, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, відповідно до ст.21 ЗУ «Про громадянство України», можуть бути протиправні дії особи, яка звернулась за оформленням набуття громадянства, зокрема обман, подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням матеріалів справи, судова колегія вважає, що органи міграційної служби не надали доказів, які б свідчили про подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів чи приховування останнім будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не міг набути громадянство України та зазначив їх у оскарженому рішенні.
Станом на момент набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 чинним законодавством України встановлення наявності підстав для набуття громадянства було покладено на територіальні органи МВС України.
На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, були перевірені усі необхідні документи та уповноваженим органом жодних недоліків у поданих документах та недостовірних відомостей виявлено не було, доказів протилежного суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що відповідачами не доведено правомірність рішення, яким скасовано рішення про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст.8 ЗУ «Про громадянство України».
Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 6 травня 2020р. по справі за №808/3470/17.
Окрім того, вирішуючи спір, судова колегія враховує, що скасування рішення про набуття громадянства України має наслідком повну зміну способу життя родини. Проте, дані обставини не були враховані відповідачами при прийнятті оскаржуваних рішення та висновку.
Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Апеляційний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріпляє у собі право на повагу до приватного і сімейного життя. Так, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У рішенні по справі «Ахмедов проти Азербайджану» від 30.01.2020 ЄСПЛ вказав, що поняття «приватне життя» в сенсі статті 8 Конвенції є широким поняттям, яке охоплює різні аспекти фізичної та соціальної ідентичності (див. Дженовезе проти Мальти, § 30, 11 жовтня 2011 року та ОСОБА_2 , § 62, 21 червня 2016 року). Хоча право на громадянство як таке не гарантується Конвенцією або протоколами до неї, не можна виключати, що свавільне позбавлення громадянства при певних обставинах є порушенням статті 8 Конвенції, оскільки наслідки такої відмови мають вплив на приватне життя окремих осіб (див. Карасьов проти Фінляндії, 31414/96, ЄСПЛ 1999-II; в Дженовезе, згадане вище, § 30; і K2 проти Сполученого Королівства, 42387/13, § 49, 7 лютого 2017 року).
Таким чином, застосовуючи принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, судова колегія дійшла висновку про наявність порушення ст.8 Конвенції стосовно заявника, оскільки спірне рішення має вплив на приватне життя позивача та його родини, а також створює значні негативні наслідки для здійснення прав позивачем у його повсякденному житті.
На переконання апеляційного суду, органами міграційної служби України не дотримано принципу пропорційності, балансу між несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що призводить для настання несприятливих та без перебільшення катастрофічних наслідків для позивача та його усталеного життя.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
В доводах апеляційних скарг апелянти посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Одеській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Херсонській області залишити без задоволення.. 
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021р.- залишити без змін. 
          Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДМС України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Перекопська,168, код ЄДРПОУ 37839478) відстрочений судовий збір у розмірі 1  261,20грн. на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код  класифікації доходів бюджету  - 22030106) 
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          
          
                                                                         Повний текст судового рішення виготовлений 14 квітня 2021р.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян                                                  

                                                                                                  О.В. Яковлєв