УХВАЛА

09 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/8219/19
адміністративне провадження № К/9901/10489/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №160/8219/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

           25.03.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 160/8219/19.  
          Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
          Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
          Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
          Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі.
          Скаржник зазначає, що суди застосували норми права без урахування висновків, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі                  № 820/2208/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду 29.01.2019 у справі                  № 2-16552/10, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі           № 826/13768/16, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 222/466/17, у постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 2-799/09.
          Щодо посилань скаржника на вказані судові рішення.
          В даній справі предметом розгляду є скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 , яким нараховано штрафну санкцію в розмірі 17000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; 17 000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; 10 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
          Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що на підставі наказу від 24.01.2019 № 462-п було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 08.02.2019 № 5670/04-36-40-05/ НОМЕР_1 та встановлено порушення ст. 15, 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» та Постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва».
          Водночас, предметом спору у справах зазначених скаржником було:
- № 2-16552/10, проведення перерахунку пенсії;
- № 826/13768/16, визнання недійсним протокольне рішення міжвідомчої робочої групи з питань надрокористування від 30.12.2010 № 10-11 у частині погодження надання ТОВ «Парі» дозволу на користування надрами з метою видобування природного газу на Нікловицькому родовищі; визнання недійсним наказ Мінприроди від 10.01.2011 № 6 в тій частині, якою оформлено й видано ТОВ «Парі» спеціальний дозвіл на користування надрами Нікловицького родовища від 13.01.2011№ 5386; визнання недійсним спеціальний дозвіл на користування надрами від 13.01.2011           № 5386, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України ТОВ «Парі» з метою видобування природного газу на Нікловицькому родовищі;
- № 820/2208/18 - рішення прийнято за інших фактичних обставинах.
          Окрім того, постанова Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі                № 2-799/09, також не може бути врахована, оскільки пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а не Верховного Суду України.
          Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.Тобто, посилання скаржника, в обгрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, на судове рішення Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.09.2018 у справі            № 222/466/17 є неприйнятним, оскільки суперечить завданням адміністративного судочинства.
          Важливо зауважити, що згідно частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
          В касаційній скарзі позивач просить суд переоцінити наявні у справі докази, що суперечить приписам статті 341 КАС України. 
          Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
          За таких обставин, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 160/8219/19.
          Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
          Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
          На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ:

          Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі              № 160/8219/19 повернути скаржнику.
          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя	В.П. Юрченко