Ухвала    
 
20 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 369/7836/19
провадження № 61-8091ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                 Зайцева А. Ю.,                
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Кузьмичовим Сергієм Геннадійовичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від                       17 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від                     06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про захист прав споживача, стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» (далі - ТОВ «ЖК «Нові Жуляни») про захист прав споживача, стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, у якому, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню станом на 15 жовтня 2019 року (за період з 20 червня 2018 року по 15 жовтня 2019 року) у розмірі 313 987 грн, а також сплачений за розгляд справи судовий збір.
Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно до умов якого ТОВ «ЖК «Нові Жуляни» зобов`язалось передати у власність ОСОБА_1 майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити вартість майнових прав. Свої обов`язки позивач виконала у повному обсязі. Умовами договору сторони також погодили строки завершення будівництва та введення об`єкту в експлуатацію, а саме - до                  19 березня 2018 року. Однак, ТОВ «ЖК «Нові Жуляни» у даний строк будівництво не завершено, об`єкт в експлуатацію не введено, чим порушило умови вказаного Договору. Позивач вказувала, що ТОВ «ЖК «Нові Жуляни» не виконало своєчасно свої зобов`язання у відповідності до пункту 2.4. Договору, тому на підставі п. 6.2. Договору товариство зобов`язане сплатити їй пеню у розмірі 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення згідно розрахунку, що за період з 20 червня 2018 року по 15 жовтня 2019 року становить 313 987 грн. 
Посилаючись на викладені обставини та вважаючи своє право порушеним, позивач просила задовольнити позов у повному обсязі. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від                    17 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЖК «Нові Жуляни» про захист прав споживача, стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року залишено без змін.
 
11 травня 2021 року представник  ОСОБА_1  - адвокат Кузьмичов С. Г. звернувся до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від                     06 квітня 2021 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.
 
Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.
 
У поданому позові  ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 313 987 грн.
 
Отже, справа № 369/7836/19 не є справою з ціною позову, що станом на 01 січня 2021 року перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн).
 
Отже, відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України вказана справа є малозначною в силу закону.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом  2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.
 
Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що всі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Кузьмичовим Сергієм Геннадійовичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про захист прав споживача, стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Коротенко
                                                                                                                  В. С. Жданова
 
                                                                                                                  А. Ю. Зайцев