ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/55/21	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 33/817/277/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю ОСОБА_1 та його захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:
       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, 14 січня 2021 року о 22:00 год в смт. Підволочиськ по вул. Д. Галицького, водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL COMBO VAN, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медзакладі Підволочиської КЦРЛ. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.        
       Посилається на те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням у відповідності до підстав, передбачених ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію".
       Вказує на порушення поліцейськими вимог п.п. 6,7,10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція.), у зв"язку з тим, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводився за відсутності двох свідків та результатом огляду був показник 0,2 промілле, проте, працівники поліції безпідставно змусили його проїхати в медичний заклад.
       Вказує на суперечливість доказів, яка полягає у тому, що згідно рапорта працівника поліції та пояснень свідків він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та проходив огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте, в матеріалах справи наявні акт огляду на стан сп`яніння, який складається за результатом огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, а також направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в КНП Підволочиська центральна лікарня, в якому також зазначений результат 0,58 промілле.
       Вважає недійсним висновок за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв"язку з тим, що він продував в газоаналізатор тричі та першого разу, що суперчить вимогам розділу ІІІ Інструкції та ст. 19 Конституції України, оскільки вони повинні були діяти виключно на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Законом, тобто не мали повноважень подавати клопотання лікарю про повторне продування газоаналізатора.
       Посилається на порушення поліцейськими вимог відомчого нормативного акту щодо безперервності відеозапису та вважає такий відеозапис неналежним, оскільки постанова суду не містить посилання на технічний пристрій, яким даний відеозапис здійснювався.          
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали подану скагу з викладених у ній мотивів, допитавши свідка ОСОБА_2 , який показав що не був присутнім під час огляду на стан алкогольногго сп"яніння ОСОБА_1 на місці траснпорного засобу, приходжу до наступних висновків.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497466 від 15 січня 2021 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 січня 2021 року відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніня; відеозаписом наявним в матеріалах справи.        
       Також судом був допитаний лікар ОСОБА_3 , який повідомив, що перебував на чергуванні 14 січня 2021 року в Підволочиській ЦРЛ, пізно ввечері працівниками поліції був доставлений гр. ОСОБА_1 для освідчення на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, був присутній сильний запах алкоголю з порожнини рота, не пройшов проби Ромберга (не зміг зберегти рівновагу). Лікар зазначив також, що ОСОБА_1 продував сертифікований Алкотест-203 тричі. Перший раз алкотест показав близько 0,2 ‰, оскільки поліцейські не були згідні з результатом, то через приблизно 20 хвилин ОСОБА_1 знов продув пристрій, який показав результат більше 1 ‰. Але ОСОБА_1 не був згідний з цим результатом і за деякий час знов продув Алкотест-203, результат якого був 0,58 ‰, на підставі чого був складений висновок. 
       Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу передбачених ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію", виходжу з того що водій у протоколі про адміністративне правопорушення та в суді не заперечив факту керування ним автомобілем, а також того що він наїхав на бетонну перешкоду та заподіяв шкоду, з приводу чого до нього і підійшли працівники поліції, які почули різкий запах алкоголю з його ротової порожнини, а тому вважає що огляд водія на стан алкогольного сп"яніння проведено підставно.
       Посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейськими встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, який проводився за відсутності двох свідків до уваги не беруться оскільки з вказаним оглядом водій не погодився та його огляд відбувався у закладі охорони здоров`я лікарем, крім того в матеріалах справи міститься направлення на огляд в закладі охорони здоров"я, що вказує на те, що ОСОБА_1 добровільно проїхав з працівником поліції в лікарню для проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.
       Щодо продуття ОСОБА_1 в спеціальний технічний прилад декілька разів в закладі охорони здоров"я слід зазначити що відомчими норматиними актами МОЗ лікареві рекомендовано повторно здійснювати огляд водія на стан алкогольного сп"яніння за допомогою технічного приладу, яка, зазвичай здійснюється через 20 хвилин після першої, з метою перевірки достовірності результату, а тому порушень законодавства у даному випадку не вбачаю. 
       Доводи апелянта щодо суперечливості доказів, а саме - акту огляду, направлення в медичний заклад та пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки дані докази не були взяті до уваги в обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Щодо посилань апелянта на визнання недопустими доказом відеозапису, який є не безперервним, вважаю що вони є необгрунтованими оскільки ОСОБА_1 визнав та лікар у судовому засіданні підтвердив, що результат 0,58 промілле алкоголю, який зафіксований на ньому, мав місце не з першої спроби , а тому суд вірно оцінив його як доказ в контексті статті 251 КУпАП.
       Доводи ОСОБА_1 щодо недійсності висновку за результатми проведеного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я з посиланням на порушення вимог Інструкції та ст.19 Конституції України відхиляються з огляду на те, що по-перше апелянт не оскаржував даного медичного висновку у визначеному Законом порядку, по-друге вимогами статті 19 Конституції України зазначено, що посадові особи повинні діяти виключно на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений Конституцією України та Законами України, проте Інструкція є підзаконним актом, а не законом.
       Будь-яких порушень Розділу ІІІ Інструкції, лікарем, під час проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не допущено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.                        
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:         
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без задоволення, а постанову суду щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя