ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року	Львів	Справа № 300/3989/20 пров. № А/857/9022/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №300/3989/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення (головуючий суддя першої інстанції – Бошовського Т.І., час ухвалення – в порядку письмового провадження, місце ухвалення – м. Івано – Франківськ, дата складання повного тексту – 22.03.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Томин Сергій Володимирович в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0030570411 від 27.11.2020, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% на суму 4332,07 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0030570411 від 27.11.2020 ґрунтується на помилкових висновках, зроблених в акті камеральної перевірки № 1788/09-19-04-11/ НОМЕР_1 від 27.11.2020. Так, предстаник позивача зазначив, що перевіркою зроблено необґрунтований та такий, що не відповідає вимогам Податкового кодексу України висновок про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 термінів сплати військового збору, оскільки позивач вчасно згідно платіжного доручення № 186 від 07.02.2020 сплатив військовий збір в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку, які містився на сайті Територіальних органів ДПС в Івано-Франківській області. В березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 дізнався про існування недоїмки по сплаті військового збору. Вказана недоїмка виникла в позивача у зв`язку із сплатою згідно платіжного доручення № 186 від 07.02.2020 військового збору в сумі 43320,66 грн. на помилковий рахунок. Так, зі створенням Калуської ОТГ визначено окремий рахунок для сплати військового збору, який станом на час проведення платежу: військового збору, що мав місце  07.02.2020, позивачу був невідомий. Згідно платіжного доручення № 382 від 06.03.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повторно сплатив військовий збір в сумі 43320,66 грн. на новий рахунок. Представник позивача вважає, що вказані дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, а тому не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України. Оскільки узгоджені позивачем зобов`язання з військового збору сплачено на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми зобов`язання у визначений відповідною нормою Податкового кодексу України строк.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №0030570411 від 27.11.2020. Cтягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 840 гривень 80 копійок судових витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суд першої інстанції не погоджується, оскільки таке не відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Зокрема доводи апелянта зволяться до того, що строк сплати військового збору, який визначений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, є присічним строком, а тому надходження коштів від платника податків на відповідний казначейський рахунок після спливу 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації (тобто після 20 лютого), є порушенням податкового законодавства, наслідком якого є притягнення такого платника податків до відповідальності, передбаченої статтею 122 Податкового кодексу України. 
Штрафна санкція застосовується за наявності узгодженої суми податкового зобов`язання та у разі її несплати у встановлений строк. 
Оскільки позивач здійснив сплату військового збору в розмірі 43320,66 грн. лише 06.03.2020, тобто із затримкою сплати 15 днів, відповідачем  правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № 0030570411 від 27.11.2020, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 4332,07 грн. 
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.
Частинами другою та третьою статті  129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. 
Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 186 від 07.02.2020 сплатив військовий збір за річним декларуванням в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку: одержувач Калуське Ук/м.Калуш/11011001, код 37824037, Казначейство України (ел. адм. подат.) у м. Києві, рахунок № UА578999980313090137000009187.
Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області листом № 05.1-06-06/806 від 16.03.2021 «Про підтвердження зарахування» підтвердило, що кошти в сумі 43320,66 грн. сплачені позивачем платіжним дорученням №186 від 07.02.2020, зараховані до державного бюджету 07.02.2020 на рахунок № НОМЕР_2 , який був відкритий в Казначействі України для Калуського УДКСУ за кодом класифікації доходів бюджету 11011001 «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».
06.03.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №382 від 06.03.2020 повторно сплатив військовий збір за річним декларуванням в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку: одержувач Калуське Ук/м.Калуш/11011001, код 37824037, Казначейство України (ел. адм. подат.) у м. Києві, рахунок № UА308999980313000137000009614.
27.11.2020 представником Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань несвоєчасності сплати грошових зобов`язань по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.
За наслідками проведеної перевірки складено акт за № 1788/09-19-04-11/ НОМЕР_1 від 27.11.2020, згідно висновків якого встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 терміну сплати по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.
На підставі вищевказаного акту перевірки № 1788/09-19-04-11/ НОМЕР_1 від 27.11.2020, відповідачем 27.11.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0030570411 від 27.11.2020, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 10% від суми прострочення грошового зобов`язання, а саме на суму 4332,07 грн., оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено військовий збір в сумі 43320,66 грн. із затримкою на 15 днів.
Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення № 0030570411 від 27.11.2020, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить скасувати таке податкове повідомлення-рішення.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не містять ознак бездіяльності платника при сплаті зобов`язань з військового збору, а тому не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених статті 126 ПК України.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (надалі – ПК України).
Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема у частині оподаткування військовим збором.
Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом  1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168  ПК України, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).
Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.
Платник, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити військовий збір з таких доходів (підпункт 168.2.1 пункт 168.2 статті 168 ПК України).
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за результатами річного декларування за 2019, був зобов`язаний сплатити військовий збір в розмірі 1,5 відсотка від доходів, які включені до загального річного оподатковуваного доходу.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Граничним строком для подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік для фізичних осіб - підприємців (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування) 10.02.2020. Таким чином, військовий збір за результатами річного декларування мав бути сплачений до 20.02.2020.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №186 від 07.02.2020 сплатив військовий збір за річним декларуванням в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку: одержувач Калуське Ук/м.Калуш/11011001, код 37824037, Казначейство України (ел. адм. подат.) у м. Києві, рахунок №UА578999980313090137000009187.
Отже, позивач вчасно сплатив військовий збір (до 20.02.2020).
Проте, військовий збір помилково сплачено на інший рахунок.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Частиною першою статті 43 та частиною п`ятою 5 статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Також  пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Відповідно до статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій».
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 186 від 07.02.2020 сплатив військовий збір за річним декларуванням в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку: одержувач Калуське Ук/м.Калуш/11011001, код 37824037, Казначейство України (ел. адм. подат.) у м. Києві, рахунок № UА578999980313090137000009187.
Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області листом № 05.1-06-06/806 від 16.03.2021 «Про підтвердження зарахування» підтвердило, що кошти в сумі 43320,66 грн. сплачені позивачем платіжним дорученням №186 від 07.02.2020, зараховані до державного бюджету 07.02.2020 на рахунок № НОМЕР_2 , який був відкритий в Казначействі України для Калуського УДКСУ за кодом класифікації доходів бюджету 11011001 «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».
У березні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 дізнався про існування недоїмки по сплаті військового збору, яка виникла в позивача у зв`язку із сплатою згідно платіжного доручення № 186 від 07.02.2020 військового збору в сумі 43320,66 грн. на помилковий рахунок, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 382 від 06.03.2020 повторно сплатив військовий збір за річним декларуванням в сумі 43320,66 грн. за реквізитами рахунку: одержувач Калуське Ук/м.Калуш/11011001, код 37824037, Казначейство України (ел. адм. подат.) у м. Києві, рахунок № UА308999980313000137000009614.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем військовий збір в сумі 43320,66 грн. сплачено у встановлений законодавством строк, проте з помилковим зазначенням номера рахунку № НОМЕР_2 , замість правильного № НОМЕР_3 . При цьому позивач своєчасно здійснив перерахування військового збору в сумі 43320,66 грн. за результатами річного декларування за 2019 рік, однак через допущену ним помилку в реквізитах рахунку, вказані кошти було зараховано на іншій рахунок.
З урахуванням наведеного, такі дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не містять ознак бездіяльності платника при сплаті вказаних зобов`язань з військового збору, а тому не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених статті 126 ПК України.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 14.08.2018 в справі № 821/1897/17, від 18.04.2019 в справі №804/6725/16, від 28.05.2019 в справі № 826/24675/15.
Також Верховний Суд в постанові від 14.03.2019 в справі № 825/2388/18 зазначив: «Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 0030570411 від 27.11.2020 не відповідає  критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. 
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №300/3989/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Повне судове рішення складено 18.06.2021р.